From Wikipedia, the free encyclopedia
Kurigalzu I. (klinopisno ku-ri-gal-zu)[1] je bil 17. kralj Kasitske ali Tretje babilonske dinastije, * ni znano, † okoli 1375 pr. n. št.
Kurigalzu I. | |
---|---|
Kralj Babilonije | |
![]() ‘Aqar Qūf, starodavni Dūr-Kurigalzu (ostanki monumentalnega zigurata zahodno od Bagdada) | |
Vladanje | ? – 1375 pr. n. št. |
Predhodnik | Kadašman-Harbe I. |
Naslednik | Kadašman-Enlil I. |
Rojstvo | 15. stoletje pr. n. št. |
Smrt | 1375 pr. n. št. |
Rodbina | Kasitska dinastija |
Oče | Kadašman-Harbe I. |
V Babiloniji je izpeljal enega od najbolj obširnih gradbenih programov. Nekaj njegovih zgradb se je ohranilo. Kurigalzujeva avtobiografija je naziv enega od ohranjenih napisov, ki pravi, da je bil sin Kadašman-Harbeja.[2] Ime Galzu, ki se je prvotno izgovarjalo verjetno gal-du ali gal-šu, je bilo ime, s katerem so Kasiti imenovali sami sebe. Ime Kurigalzu bi zato lahko pomenilo Pastir Kasitov. Na Babilonskem seznamu kraljev je njegovo ime napisano 23. Ku-ur-gal-zu = Ri-'-i-bi-ši-i.[3]
Približno 45 let za njim je vladal njegov soimenjak Kurigalzu II. Ker takrat številčenje kraljev ni bilo v navadi in sta oba vladala dolgo, je bilo izjemno težko ugotoviti, kateremu od njih pripada kakšen napis.[1] Kasnejši Kurigalzu je bolj znan po svojih vojnih pohodih proti Asircem kot po gradnjah. Zdaj se domneva, da je bil on tisti Kurigalzu, ki je osvojil Suso in morda pripomogel, da je okoli leta 1400 pr. n. št na oblast v Elamu prišla dinastija Igehalkidov.[4]
Ko je Ḫur-batila, morda naslednik Tepti Aharja na elamskem prestolu, začel napadati Babilonsko cesarstvo, je zasmehoval Kurigalzuja, ker se ni upal spopasti z njim pri Dūr-Šulgiju. Kurigalzu je organiziral vojni pohod, ki se je končal s Ḫur-batilovim porazom in ujetjem. Ḫur-batila je omenjen samo na tem napisu. Po Kroniki P[i 1] se je pohod nadaljeval z osvajanjem vzhodnih delov Susiane in Elama, vendar se ta pohod pripisuje Kurigalzuju II. Osvojil je elamsko prestolnico Suso in jo oplenil. Dogodek je opisan na dveh tamkajšnjih napisih z njegovim imenom. Na elamski prestol je verjetno kot svojega vazala posadil Ige-Halkija, ustanovitelja nove dinastije.
Na majhni tablici iz ahata, izdelani kot obesek, je na eni strani devet vrstic sumerskega besedila, na drugi strani pa posvetilo matere kralja Šulgija Urskega (2029 – 1982 pr. n. št., kratka kronologija) boginji Inani:
Tablico so prinesli iz Elama po Kurigalzujevem vojnem pohodu. Odkrili so jo v skrivališču votivnih napisov v Nipurju. Zgodnji zgodovinarji so jo pripisovalu Kurigalzuji II.
Amarnsko pismo EA 1 (EA pomeni El Amarna) faraona Amenhotepa III. babilonskemu kralju Kadašman-Enlilu I.[i 2] dokazuje diplomatske stike med obema državama. Burnaburiaš II. v svojem pismu (EA 11) faraona Ehnatona opominja, da je Kurigalzu poslal zlato po enem od svojih prednikov,[i 3] v EA 9 pa opiminja Tutankamona, da je Kurigalzu krenil na pohod, da bi s Kanaanci sklenil zavezništvo proti Egiptu.[i 4]
Kurigalzu je svojo hčerko poročil s faraonom Amenhotepom III., ki je bil poročen tudi z dvema mitanskima princesama in eno arzavsko. Kasneje se je nameraval poročiti tudi s Kurigalzujevo vnukinjo, herčko kralja Kadašman-Enlila I.[6]
Novobabilonski prepis knjižnega besedila ima obliko pisma,[i 5] ki ga je elamski kralj naslovil na kasitski dvor. Besedilo vsebuje podrobnosti rodoslovja takratne elamske krajevske družine. Svojo sestro naj bi poročil poročil z elamskim kraljem Paḫir-iššanom, sinom Ige-Halkija, hčerko pa z njegovim naslednikom Ḫumban-numeno. To bi lahko bil Mišim-ruh, omenjen na kraljevih napisih. Princesa je bila mati naslednjega kralja Untaš-Napiriša, ki naj bi se poročil z Burnaburiaševo hčerko. Avtor pisma je bil verjetno Šutruk-Nahhunte (okoli 1190-1155 pr. n. št.), ki je trdil, da je potomec Kurigalzujeve najstarejše hčerke in je bil poročen z najstarejšo hčerko 33. kasitskega kralja Melišipaka II.[7]
Kurigulzujeve gradnje so dokazane v nič manj kot enajstih babilonskih mestih.[8] Obnovil je Ningalin tempelj v Uru, v zgradbo na terasi zigurata v Dur-Kurikalzuju vgradil fragmente Ur-Nammujeve stele in obnovil zgradbe Edublal-Maḫa iz Sina (hiša za izobešanje vzvišenih tablic) in dostopno cesto do njih.[9]
Kurigalzu I. je bil prvi kralj, ki je zgradil rezidenco s svojim imenom.[10] Nova prestolnica je bila zgrajena okoli leta 1390 pr. n. št. na mestu starejšega naselja pri sedanjem ‘Aqar Qūfu daleč na severu Babilonije.[11] Imenovala se je Dur-Kurigalzu – Kurigalujeva trdnjava. Varovala naj bi pomembno trgovsko pot, ki je vodila na vzhod preko iranske planote v Afganistan, vir lapisa lazuli.[12] Na zahodnem robu Bagdada so še vedno vidni 52 m visoki ostanki Enlilovega zigurata, utrjenega s plastmi pletenega ločja in bitumna, in ostanki treh templjev ob njegovem vznožju. Mesto je prvi prepoznal Rawlinson leta 1861 po napisih na zidakih iz blata. Leta 1942-1945 sta na najdišču izkopavala Seton Lloyd in Taha Baqir. Mesto ima skupaj s palačo Egal-kišarra – Palača celega sveta površino 225 hektarjev. Egal-kišarra je bila ogromen bivalni in administativni kompleks.[13]
V posvojitveni pogodbi, ki strogo opozarja posvojenca, »Če [Il]i-ippašra reče ‘ti nisi moj oče’, mu bodo obrili glavo, ge uklenili in prodali za srebro,«[14] se skriva datum »v mesecu šabatu, na 19. dan leta, ko je Kurigalzu zgradil Ekurigibaro«. Ekurigibara je bil Enlilov tempelj v Nipurju.[15]
Novobabilonska kopija besedila opisuje nadarbino Kurigalzuja, sina Kadašman-Ḫarbe, Ištarinemu templju, ki je obsegala posest ob Evfratu v bližini Nipurja. Kopija je znana kot Kurigalzujeva avtobiogafija. Napisana je na majhni šestrobi prizmi[16] iz svetlo rumene žgane gline[17] in nepopolnem valju.[18] Napis pravi:
Citat »Povzročil, da Anu, oče velikih bogov, prebiva v njegovem vzvišenem templju« kaže, da je obnovil Anujev kult.[2] Besedilo brez jezikovnih značilnosti in pisava kažeta, da gre morda za izviren prepis starodavnega napisa iz poznega babilonskefa obdobja, ki želi poudariti prestiž Ištarinega kulta. V kolikšni meri se je v Kurigalzujevem času tadicija še ohranila, je težko določiti.[2]
Dokaz, kako daleč je segal kasitski vpliv, je razviden z valjastega pečatnika iz ahata z napisom v hieroglifih, odkritega v grobnici v Metsamorju. Besedilo omenja kralja Kurigalzuja. Metsamor je mesto v Armeniji sredi Araratske doline, ki je bilo huritsko središče kovaštva.[19] Na pečatniku je napis nur-[d]-x, sin Kurigalzuja, ki si lasti naslov NU.ÈŠ [d]en.líl - Enlilov svečenik, ki si ga je delil z drugimi, med njimi s tremi guvernerji Nipurja in tremi princi. S tem naslovom je vladar nagradil posameznike v posvetilnem stožcu, znanem kot Enlil-bānī kudurru. Natančen pomen naslova ni znan. Identiteti Kurigalzuja I. in II. sta nezanesljivi.[20]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.