Julijan (rimski cesar)
From Wikipedia, the free encyclopedia
Julijan (grško Φλάβιος Κλαύδιος Ἰουλιανός Αὔγουστος [Flávios Klaúdios Julianós Augustos], latinsko Flavivs Clavdivs Ivlianvs), znan tudi kot Julijan Odpadnik in Julijan Filozof, je bil filozof in grški pisec[3] in od leta 360 do 363 rimski cesar, * 331/332,[4] Konstantinopel, † 26. junij 363, Maranga ob Tigrisu, Mezopotamija.
Julijan Odpadnik Flavivs Clavdivs Ivlianvs Ἰουλιανός Ἀποστάτης | |||||
---|---|---|---|---|---|
63. cesar Rimskega cesarstva | |||||
![]() Julianova podoba na bronastem kovancu iz Antiohije, kovanem leta 360-363 | |||||
Vladanje | • cezar: 6. november 355 – februar 360 • avgust: februar 360 – 3. november 361 • izključni avgust: 3. november 361 – 26. junij 363 | ||||
Predhodnik | Konstancij II., bratranec | ||||
Naslednik | Jovijan | ||||
Rojstvo | 17. november 331[1] Konstantinopel | ||||
Smrt | 26. junij 363[2] (31 let) Mezopotamija | ||||
Pokop | |||||
Potomci | ni znano | ||||
| |||||
Rodbina | Konstantinska dinastija | ||||
Oče | Julij Konstancij | ||||
Mati | Bazilina |
Bil je član Konstantinske dinastije. Cesar Konstancij II. ga je leta 355 imenoval za cezarja zahodnih provinc, kjer se je uspešno vojskoval proti Alemanom in Frankom. Najbolj odmevna je bila njegova zmaga nad Alemani v bitki pri Argentoratu leta 357, v kateri je bila njegova vojska v manjšini. Leta 360 so ga vojaki v Luteciji (sedanji Pariz) proglasili za avgusta (cesarja), kar je sprožilo državljansko vojno med Julijanom in Konstancijem. Konstancij je še pred odločilno bitko z rivalom umrl in Julijan je postal njegov zakoniti naslednik. Leta 363 je začel ambiciozen vojni pohod proti Sasanidom. Po začetnih uspehih je bil v bitki smrtno ranjen in je kmalu zatem umrl.
Julijan je bil zelo nenavadna osebnost: bil je vojaški poveljnik, teozof, socialni reformator in pisec.[5] Bil je zadnji nekrščanski vladar Rimskega imperija, ki je želel, da bi se cesarstvo vrnilo k starim rimskim vrednotam in se s tem rešilo pred razpadom.[6] Očistil je vrh državne birokracije in poskušal oživiti tradicionalno rimsko versko prakso na račun krščanstva. Zaradi njegovega zavračanja krščanstva v korist neoplatonskega poganstva ga je cerkev imenovala Odpadnik (grško Ἀποστάτης [Apostátes] ali Παραβάτης [Parabántes] – prestopnik.[7]
Bil je zadnji cesar iz Konstantinske dinastije, ki je bila prva krščanska dinastija v Rimskem cesarstvu.