![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7d/Franc_Ksaver_Lukman.jpg/640px-Franc_Ksaver_Lukman.jpg&w=640&q=50)
Franc Ksaver Lukman
slovenski duhovnik, teolog, patrolog in profesor / From Wikipedia, the free encyclopedia
Franc Ksaver Lukman, slovenski teolog in patrolog, * 24. november 1880, Loke pri Sv. Juriju ob Taboru, v bližini Žalca, † 12. junij 1958, Ljubljana.
Franc Ksaver Lukman | |
---|---|
![]() | |
Rojstvo | 24. november 1880({{padleft:1880|4|0}}-{{padleft:11|2|0}}-{{padleft:24|2|0}})[1][2] Loke |
Smrt | 12. junij 1958({{padleft:1958|4|0}}-{{padleft:6|2|0}}-{{padleft:12|2|0}})[1] (77 let) Ljubljana |
Državljanstvo | ![]() ![]() |
Poklic | filozof, urednik, teolog, prevajalec, duhovnik, univerzitetni učitelj, glasbenik |
Obdobje | Filozofija 20. stoletja |
Regija | Slovenska filozofija |
Šola/tradicija | avguštinizem, patristika |
Glavna zanimanja | metafizika (s teologijo), krščanska etika |
Po gimnaziji, ki jo je obiskoval v Mariboru, je prebival v papeškem zavodu Germanik v Rimu in študiral na Gregoriani. Tam je dosegel doktorata iz filozofije in teologije (1906). Leta 1905 je bil posvečen v duhovnika. 1906-08 je kaplanoval v Slovenski Bistrici in v tem času dopolnil svoje znanje iz klasičnih jezikov in književnosti na Univerzi v Gradcu. Leta 1908 je začel predavati na Visoki bogoslovni šoli v Mariboru, od leta 1919 pa je bil profesor na Teološki fakulteti v Ljubljani za historično dogmatiko, zgodovino starokrščanskega slovstva in zgodovino prvih treh stoletij krščanstva. Večkrat je bil dekan Teološke fakultete, 1926/27 pa tudi rektor univerze. Bil je predsednik Prosvetne zveze v Ljubljani.[3] Bil je urednik Slovenskega biografskega leksikona (1932-52; avtor okoli 180 gesel), od leta 1940 tudi dopisni član Slovenske akademije znanosti in umetnosti (SAZU); prejel je tudi cerkveni naslov apostolski protonotar. Bil je odličen glasbenik in je avtor več zborovskih in bogoslužnih pesmi.
V teologiji se je odlikoval zlasti kot patrolog. Napisal je vrsto odmevnih znanstvenih patroloških razprav. Začel je tudi z načrtnim izdajanjem besedil cerkvenih očetov v slovenščini, kjer je sam opravljal velik del prevajanja in komentiranja. V letih 1938-1944 je tako izšlo 8 njegovih prevodov: dela apostolskih očetov, Ciprijana, Hieronima, Janeza Krizostoma in Avguština; v tipkopisu pa so ostali še njegovi prevodi Avguština, Gregorija iz Nise, Janeza Krizostoma, Gregorija Velikega in Tertulijana.