totalitná ideológia oficiálne uplatňovaná diktatúrou v Nemecku (1933 – 1945) From Wikipedia, the free encyclopedia
Nacizmus alebo národný socializmus alebo hitlerizmus (nem. Nationalsozialismus, Nazismus; slovo nacizmus vzniklo skrátením výrazu národný socializmus) je totalitná ideológia oficiálne uplatňovaná diktatúrou v Nemecku v rokoch 1933 – 1945 (tzv. Tretia ríša) prostredníctvom NSDAP (Nationalsozialistische Deutsche Arbeiterpartei) vedenej Adolfom Hitlerom. Nacistická ideológia kombinuje koncepciu fašizmu a rasizmu, vychádza tiež z krajného nacionalizmu a niektorých prvkov socializmu. Nacizmus je považovaný za krajne pravicovú formu politiky,[1] ale niektorí neoliberálni autori (napr. F. A. Hayek) ho zaraďujú k ľavici, ako radikálne vyústenie socializmu.[2]
Nacizmus |
![]() |
Príbuzné smery |
Fašizmus · Rasizmus · Nacionalizmus · Socializmus · Antisemitizmus · Neonacizmus |
Predstavitelia |
Adolf Hitler · Heinrich Himmler · Hermann Göring · Joseph Goebbels |
Súvisiace články |
Druhá svetová vojna · Španielska revolúcia · Tretia ríša · Krištáľová noc · Norimberské zákony · Norimberský proces |
Organizácie |
Nationalsozialistischer Reichsbund für Leibesübungen (NSRL) · Geheime Staatspolizei (Gestapo) · Sturmabteilung (SA) · Schutzstaffel (SS) · Hitlerjugend |
Nacizmus vznikol spojením koncepcie fašistického štátu (zahrňujúci vodcovský princíp) a rasistických teórií o nadradenosti árijskej rasy a o pokroku cez konflikt medzi vyššou a nižšou rasou, riešený podrobením či likvidáciou nižšej rasy. Nacistická ideológia ďalej čerpá zo socializmu (privlastňuje si prvky kolektivizmu či sociálnej demagógie vyhovujúcej nižším vrstvám), antiboľševizmu (vyhovujúci vyšším vrstvám), nacionalizmu (umožňujúci získať podporu konzervatívnych síl) a antisemitizmu. Filozofická podstata nacizmu obsahuje prvky výrazného iracionalizmu, okultizmu a ezoterizmu.
Medzi najvýznamnejších nacistických teoretikov možno zaradiť Ernsta Hubera a Adolfa Hitlera. Počas svojho pobytu vo väzení roku 1924 napísal Hitler autobiografiu Mein Kampf, v ktorej definoval niektoré kľúčové vlastnosti nacistickej ideológie.
Po roku 1933, kedy sa NSDAP dostala k moci a Adolf Hitler sa stal ríšskym kancelárom, urobili nacisti koniec nádejám socialistov a komunistov, že sa nacistická strana prikloní k socializmu. Rovnako tak boli zmarené šance na revolúciu vedenú robotníkmi. Namiesto toho nacistická strana plne podporila fašistickú koncepciu vytvorením absolútnej vlády štátu a vodcu (führera), rasovú politiku a agresívnu zahraničnú politiku. Tá bola nakoniec príčinou druhej svetovej vojny.
Prenikaniu nacionalistických prvkov do socialistického myslenia pomohol aj marxista Werner Sombart, ktorý považoval vojnu Nemecka s Britániou za nevyhnutnú. Bojovnícky národ Nemcov, podľa Sombarta, musí poraziť anglickú obchodnícku civilizáciu. Jednotlivec by mal, podľa Sombarta, obetovať svoje šťastie a život životu štátu a ľudu.
Nacizmus bol po skončení druhej svetovej vojny postavený mimo zákon, hoci jeho ideológia stále prežíva, alebo je dokonca obnovovaná (pozri neonacizmus).
Za príčiny počiatočnej vysokej podpory nacistického hnutia sú považované: