From Wikipedia, the free encyclopedia
Aurignacien [oriňasjen, fr.] je archeologická kultúra zo začiatku mladého paleolitu rozšírená od Blízkeho východu až po západnú Európu (35 tis. pred Kr. – 27 tis. pred Kr.). Je to prvá jasná mladopaleolitická kultúra (jej nositeľom bol už homo sapiens).
Nazvaná je podľa náleziska Aurignac vo francúzskych Pyrenejach v lokalite v južnom Francúzsku približne 50 km juhozápadne od Toulouse, kde boli objavené kostry človeka, nástroje a iné.
Je rozšírená od Pyrenejského polostrova do Poľska a do Nemecka, od južného Anglicka až do Ruska a na Balkánsky poloostrov. K Aurigancienu patrí aj územie na Blízkom východe. Môže byť situovaná na otvorených priestranstvách či v chránených priestoroch jaskýň a skalných previsov. Jaskynné sídliská prevládajú v západnej Európe, zatiaľ čo v strednej a vo východnej Európe sa nachádzajú skôr otvorené sídliská. Zo Slovenska sú známe sídliská z Tibavy a z Barce. V Rakúsku ide o obec Stratzing, v Česku o moravské lokality Stránská skála, Vedrovice a Milovice.[1]
Lokalitu preskúmal paleontológ a archeológ Édouard Lartet, ktorý prišiel skúmať lokalitu v roku 1860.[2][3] Na základe získaných nálezov vyčlenil vo svojej periodizácii paleolitu (založenej na paleontologických nálezoch) tzv. obdobie mamutov. Gabriel de Mortillet si neskôr všimol špecifickosť tunajšej industrie. Nedokázal však aurignacien správne chronologicky zaradiť, a preto ju v svojej periodizácii paleolitu vynechal.[4]
Pojem aurignacien použila až v roku 1906 Henri Breuil a Émil Cartailhac ako označenie mladopaleolitickej industrie, ktorú zaradili medzi (stredopaleolitický) moustérien a solutréen.[1] Henri Breuil rozdelil aurignacien na 3 stupne - staršiu, strednú a mladšiu. Pôvodný Breuilov pojem starší aurignacien bol v 30. rokoch nahradený samostatnou kultúrou tzv. périgordian, ktorú definoval Denis Peyrony v roku 1933.[5] Breuilovu periodizáciu upravila tiež Dorothy Garrod, ktorá definovala mladší stupeň aurignacienu ako tzv. gravettien.[1]
Nositeľmi aurignacienu sú už anatomicky homo sapiens. Prieskum jaskyne Cueva Bajondillo v Španielsku odhalil industriu staršiu než 40 tisíc rokov.[6] Najstaršie kostrové pozostatky z prostredia európskeho aurignacienu sú známe z rumunskej lokality Peștera cu Oase.[7] Medzi najvýznamnejšie lokality patrí aj moravská Mladečská jaskyňa, kde sa našlo sedem lebiek anatomicky moderných ľudí. Tieto lebky sú najstarším pozostatkami homo sapiens v strednej Európe, ich vek bol prostredníctvom rádiokarbónovej metódy datovania určený na 31 tisíc rokov.[1]
Umenie aurignacienu je vyspelé a vykazuje regionálne odlišnosti. Možno ich rozdeliť na:
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.