From Wikipedia, the free encyclopedia
Stavkirke (nem. stabkirche, angl. stave church) je drevený stĺpový kostol typický pre Škandináviu medzi 11. – 15. storočím. Tvar kostola vychádza zo základov nordickej kráľovskej haly. Neskoršie kostoly majú komplikované stupňovité strechy. Podľa spôsobu stavby stien zo zvislých stĺpov a fošní sa niekedy označuje aj ako stĺpový kostol. Najstaršie zachované drevené kostoly, pochádzajú z 12. storočia.[1][2][3] Identifikovaných je asi 1 300 stredovekých kostolov, z ktorých 28 sa zachovalo v Nórsku a niekoľko ďalších v severozápadnej Európe. Archeologické vykopávky naznačujú, že sa mohli nachádzať po celej severnej Európe.[4][5] V polovici 14. storočia mohlo existovať viac ako 800 – 1 200 drevených kostolov.[6]
Termín stavkirke je odvodený od spojenia slova označujúce štruktúru stavby, stĺpov, prekladov a slova kostola/chrámu. Nosné drevené stĺpy sa v starej nórčine označujú slovom stafr a v modernej nórčine slovom stav. Staro nórske slovo kirkja pochádza z anglosaského slova cirice a západogermánskeho slova kirikā, ktoré má svoj pôvod v starogréckom slove κυριακόν (kuriakon) či stredovekého gréckeho slova κυριακόν (δόμα) (kuriakon [doma]), čo znamená patriaci Pánovi alebo doslovne miesto Pána či Pánov dom.[7][8][9][10][11]
Stavkirke sa prvýkrát objavuje v priebehu 11. a 12. storočia v škandinávskych regiónoch napríklad na Islande, v Grónsku a v regiónoch, v ktorých vládli Vikingovia. Staršie kostoly sú známe iba z písomných prameňov alebo z archeologických vykopávok. Počas tohto obdobia bolo v Nórsku postavených iba 271 kostolov, z toho 160 stále existuje, zatiaľ čo vo Švédsku a Dánsku bolo 900 kostolov. Od 12. do 14. storočia sa v Škandinávii naďalej stavali drevené kostoly. K zmene výstavby sakrálnych stavieb došlo až na konci stredoveku. Začalo sa s výstavbou románskych alebo gotických katedrál z kameňa alebo tehál podľa nemeckých, francúzskych či anglických vzorov ako napríklad v Lunde, Uppsale, Stavangeri a Trondheime.[12][13]
Prvé misionárske impulzy prišli z Anglicka a Nemecka. Šírenie kresťanskej viery podporovali nórski králi Hakon I., Olaf I. Tryggvason a Olaf II., ktorí boli pokrstení a vychovaný na dvore v Anglicku. Misionári spočiatku v chrámoch netolerovali synkretizmus. Medzi týmito dvoma vierovyznaniami v Nórsku však nikdy neexistovala zmes obsahu. Stará severské viera a kresťanská viera existovali paralelne dvesto rokov. Cirkev prijala pôvodné pohanské prvky pravdepodobne preto, že veľká časť symboliky a naratívov sa preformátovala na kresťanský obsah.[14][15]
Najjednoduchšie drevené kostoly pozostávali iba z lode a presbytéria. Zvyčajne šlo bazilikálny pôdorys stavby. Plány väčších kostolov sú niekedy krížové a môžu obsahovať ochodz a apsidu. Dômyselná rámová stavba stavkirke stojaceho na kamennom základe má podopretý vodorovný drevený rám, na ktorom spočívajú štyroch rohových stĺpoch alebo koloch. Stĺpy sú hore spojené obdĺžnikom z trámov, ktoré dotvárajú rám. Všetky prvky sú spojené drevenými spojmi ako je čap a dláb alebo rybinový spoj. Vonkajšie trámy stavkirke sú umiestnené vertikálne, na rozdiel od bežnejšieho zrubového horizontálneho umiestnenia používaného v drevených konštrukciách. Konštrukčnou podstatou dreveného kostola je stĺpová konštrukcia, v ktorej sa pero a drážka vyskytujú vo výplniach stenových panelov. Medzi rohové nosné stĺpy bol v podlahe vložený nosný prah, na ktorom stojí celá stena. Najvyznanejšie stavkirke sa vyznačujú strechou s viacerými poschodiami trojuholníkových rámov, ktoré sa postupne zmenšujú.[6] Rovnako ako drevené kostoly ruskej architektúry aj stavkirke sú veľmi bohato zdobené dekoratívnymi rezbami ako sú akant, palmety, rozviliny alebo zoomorfné motívy, pretože ornamentika pohanských Vikingov bola dodatočne christianizovaná a zároveň vybavená novým výkladom dobových cirkevných autorít. Mnohé z nich majú portály zdobené jemnou drevorezbou a nástennými maľbami, ktoré obsahujú pohanské a kresťanské motívy. Niektoré kostoly mali dokonca aj figurálne drevené tympanóny alebo dračie hlavy pripomínajúce zvieracie hlavy na čeleni drakaru.[12][13]
Najstarší zachovaný stavkirke je Kostol svätého Ondreja v Greenstede pravdepodobne z 10. alebo 11. storočia. Chrám spadá do prvého stavebného obdobia. Najväčší dochovaný stavkirke je Heddale pôvodne z 13. storočia a katedrála v Skálholte z 11. storočia, ktorá sa však nezachovala a na jej mieste bola postavený nový chrám. Ďalším príkladom dreveného kostola je stavkirke v Borgund z roku 1150 v Sogn og Fjordane. Komplikovaný pôdorys kostola využíva voľne stojace stĺpy v lodi na odporu vysokej centrálnej časti konštrukcie. Niektoré zachované drevené chrámy sa naďalej používajú ako aktívne bohoslužby.[6] V rokoch 1625 – 1627 bol vo veľkej miere prestavaný kostol vo Vågå a v rokoch 1630 – 1631 bol vo veľkej miere prestavaný kostol vo Fåvang. Vo Švédsku zhorela väčšina stavkirke počas morových epidémií v 17. storočí. V Dánsku sa nezachoval žiaden drevený kostol okrem archeologického nálezu zvyšku základov, podlahy a steny stavkirke pod kostolom v Høring neďaleko Randers.[16]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.