From Wikipedia, the free encyclopedia
Feud (od latinskog feudum = naknada) ili leno, bio je zemljišni posjed koji je vazal dobijao od svog feudalnog gospodara, kao nagradu za usluge i vjernost.[1]
Feud je bio centralna institucija evropskog feudalnog društva, on se uobičajeno sastojao od zemljišta uz koje je išao i određen broj kmetova (neslobodnih seljaka).[1] On je trebalo biti dovoljno velik da osigura egzistenciju vazalnom feudalcu, koji je kao protuuslugu za to morao svom gospodaru služiti kao vitez. Veličina feuda se jako razlikovala, a to je uveliko ovisilo o prihodima koje je donosio. U to vrijeme se računalo, da je za uzdržavanje jedne prosječne feudalne porodice, potrebno oko 15 do 30 porodica kmetova.[1] Veličina feuda jako je varirala, od velikih imanja i cijelih pokrajina, sve do malih parcela od nekoliko hektara.[1]
Ali je feud osim zemlje, ponekad bio i novac, ili neki objekt (rudnik, luka, most, ribolovna zona) koji je donosio prihod.