V(D)J rekombinacija
From Wikipedia, the free encyclopedia
V(D)J rekombinacija (somatska rekombinacija) je mehanizam genetičke rekombinacije u ranim stupljevima imunoglobulinske (Ig) i TCR produkcije imunskog sistema. V(D)J rekombinacija se odvija u primarnim limfoidnim tkivima (koštanoj srži za B ćelije, i u grudnoj žlezdi za T ćelije). V(D)J rekombinacija skoro randomno kombinuje varijabilne, raznovrsne i spajajuće (engl. ) genske segmente kičmenjaka, i zbog slučajnosti u izboru različitih gena je u stanju da kodira raznovrsne proteine koji odgovaraju antigenima sa bakterija, virusa, parazita, disfunkcionalnih ćelija kao što su ćelije tumora,[1] i polena.
Molekuli ljudskih antitela (i B ćelijski receptori) sastoje se od teških i lakih lanaca sa konstantnim (C) i varijablnim (V) regionima koji kodiraju gene tri lokusa.
- Imunoglobulinski teški lokus (IGH@) na hromozomu 14, koji sadrži gene za imunoglobulinski teški lanac
- Imunoglobulinski kapa lokus (IGK@) na hromozomu 2, koji sadrži gene za imunoglobulinski laki lanac
- Imunoglobulinski lambda lokus (IGL@) na hromozomu 22, koji sadrži gene za immunoglobulin laki lanac
Višestruki geni za varijabilne regione su kodirani u ljudskom genomu koji sadrži tri distinktna tipa segmenata. Na primer, region imunoglobulinskog teškog lanaca sadrži 44 varijabilna (V) gena[2] plus 27 D gena i 6 J gena.[3] Laki lanci takođe poseduju brojne V i J gene, ali nemaju D gene. Mehanizmom DNK preuređivanja tih regionalnih gena moguće je generisati enormni repertoar antitela; oko 3×1011 kombinacija je moguće, mada se neke uklanjaju zbog samoreaktivnosti.