From Wikipedia, the free encyclopedia
Kubanska raketna kriza (engleski: ; ili samo Kubanska kriza, engleski: ), također poznata i kao Oktobarska kriza (španski: ), Karipska kriza (ruski: ) ili Raketna kriza (engleski: ), je naziv za događaje vezane uz postavljanje sovjetskih nuklearnih projektila na Kubi 1962. godine, odnosno američku reakciju na taj čin u obliku pomorske blokade, a koja je obje države dovela na rub međusobnog oružanog sukoba. Ti se događaji tradicionalno tumače kao vrhunac hladnog rata, odnosno situacija kada je bilo najizglednije izbijanje Trećeg svjetskog rata uz masovnu primjenu nuklearnog oružja sa nesagledivim posljedicama, uključujući moguće uništenje cjelokupne moderne civilizacije pa i istrebljenje cijelog čovječanstva. Kriza je nakon nekoliko dana napetosti riješena diplomatskim putem, odnosno kompromisom temeljem koga je SSSR pristao povući sporne rakete u zamjenu za povlačenje američkih nuklearnih projektila iz Turske.
Kubanska raketna kriza | |||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Segment hladnog rata | |||||||
![]() CIA-ina fotografija sovjetskog projektila R-12 (NATO-va oznaka SS-4) na Crvenom trgu u Moskvi | |||||||
| |||||||
Sukobljene strane | |||||||
![]() |
![]()
| ||||||
Komandanti i vođe | |||||||
![]()
|
| ||||||
Žrtve i gubici | |||||||
1 avion oboren 1 avion oštećen 1 pilot ubijen |
Od početka hladnog rata obje sile pobjednice iz Drugog svjetskog rata zastupale su suprotstavljene gospodarske i ideološke sisteme i demonstrirale jedna drugoj vlastitu nadmoć neprekidno novim tehnologijama naoružanja.
Strateški koncepti su išli tako daleko, da čak nije bila isključena opcija prvog nuklearnog udara. Pri tome je protivnik trebao biti u vrlo kratkom vremenu uništen prvim masivnim udarom nuklearnim oružjem kako protuudar protivnika također nuklearnim oružjem više ne bi bio moguć. Konvencionalno naoružanje nije odgovaralo za jednu takvu ofenzivu, jer vatrena moć nije bila dovoljna da onesposobi protivnika.
U to su vrijeme obje velesile raspolagale raketnom tehnologijom (interkontinentalna raketa) koja je omogućavala uništenje ciljeva na udaljenosti od 14.000 km. To je omogućavalo da se teritorij protivničke zemlje dosegne s vlastitog teritorija. Pored toga, imali su na raspolaganju i eskadrile bombarder-a (B-52 Stratofortress odnosno Tupoljev Tu-95) koji su jednako tako mogli obaviti takav napad. Ali obje metode napada imale su nedostatak, da je ostajalo određeno vrijeme za uzbunu što je pružalo mogućnost neprijatelju da pokrene protumjere.
Kako bi se protivniku što više smanjilo vrijeme za uzbunu, trebalo je nuklearne rakete smjestiti što je moguće bliže teritoriju neprijatelja. Ta preduvjet su SAD ostvarile 1959. stacioniranjem raketa srednjeg dometa tipa Thor i Jupiter u Italiji i u Turskoj.
U tom trenutku SSSR nije imao mogućnosti stacionirati svoje nuklearne rakete srednjeg dometa na domak teritorije SAD-a.
Tek s bijegom diktatora Fulgencija Batiste s Kube u siječnju 1959. i priznanjem pobjede gerile pod Fidel Castrom pojavila se mogućnost Sovjetima da nadoknade taj taktički nedostatak.
Castro je formirao revolucionarnu vladu od različitih opozicijskih grupa među kojima su bili i komunisti. SAD su podržavali Batistu, a nova vlada Kube je također održavala odnose sa SAD-om, kad je Castro molio od SAD-a zajam. Američka vlada pod Eisenhowerom je Castrovu molbu ne samo odbila, nego je u ožujku 1959. odlučila svrgnuti ga uz podršku opozicije provodeći terorističke udare, sabotaže i atentate. Kao partner Castro za njih uopće nije dolazio u obzir, pa je Castro trebao druge, od SAD-a neovisne, trgovinske partnere.
SSSR je pažljivo pratio ovaj razvoj, pa je uz uspostavljanje diplomatskih odnosa u svibnju 1959. Kuba ušla u područje njihovog zanimanja.
Kuba si je time osigurala snažnog gospodarskog partnera i nadala se, da će postati uzor za stjecanje nacionalne nezavisnosti svim zemljama Latinske Amerike.
To se u SAD-u smatralo pokušajem dovođenja komunizma u Južnu i Srednju Ameriku i bilo im je potpuno neprihvatljivo. Vlada SAD-a, s Eisenhowerom kao predsjednikom u to vrijeme, 19. listopada 1960. dekretom zabranjuje izvoz nafte kao i bilo kakav drugi izvoz ili uvoz roba s Kubom.
SSSR je na ovaj embargo (u to vrijeme je predsjednik Politbiroa bio Nikita Hruščov) regirao obećanjem gospodarske i vojne podrške Kubi. To se obećanje danas smatra povodom za provođenje invazije u zaljevu svinja 17. travnja 1961. Ova vojna akcija je završila katastrofalno po SAD, ali je jasno pokazala na kakve je mjere SAD u vrijeme vlade John F. Kennedya spremna kako bi srušila Castra.
Savez Kube i SSSR-a je bio od obostrane koristi. Sovjeti su sad mogli nadoknaditi taktički nedostatak zbog udaljenosti teritorija SAD-a koje bi sa Kube bilo moguće doseći nuklearnim raketama srednjeg dometa, a Kuba je u Sovjetima vidjela najvažnijeg trgovinskog partnera i zaštitni ogrtač koji je osiguravao Castrovu vladavinu.
SAD su od 1959. stacionirale u Italiji 30 i u Turskoj 15 atomskih raketa, koje su bile usmjerene prema SSSRu.
26. i 27. listopada 1960. SAD po prvi put šalju iz zračne baze Laughlin u Teksasu i Lockheed U-2 na izviđački let nad Kubu. 5. rujna 1961. prvi put su snimljene rakete protuzračne obrane tipa SA-2 i borbenih aviona tipa MiG-21 Fishbed.
U travnju 1962. američke atomske rakete Thor i Jupiter u Turskoj bile su spremne za korištenje. Njih se moglo koristiti samo za prvi atomski udar, jer nisu bile zaštićene.
Pored toga, morima su plovile američke podmornice, opremljene atomskim raketama Polaris. Te rakete su mogle biti lansirane i pod morem, pa ih je prema tome bilo vrlo teško pogoditi. Sovjetski Savez nije imao ništa jednako vrijedno da bi ostvario ravnotežu.
U svibnju 1962. SSSR počinje, pod kodnim imenom operacija Anadyr, tajno instaliranje raketa srednjeg dometa SS-4 koje se mogu opremiti atomskim bombama, i stacioniraju 40.000 vojnika Sovjetske armije radi obrane Kube od prijeteće invazije SAD-a. Time bi SSSR ponovo uspostavio vojnu ravnotežu poremećenu u korist SAD-a stacioniranjem raketa srednjeg dometa u Europi.
5. i 29. kolovoza 1962. CIA slijedeći informacije svojih agenata otkriva na fotografijama koje je snimio špijunski avion Lockheed U-2 po prvi put u kubanskoj provinciji Pinar del Rio raketne lansirne rampe.
8. rujna 1962. sovjetski teretni brod "Omsk" pristaje u Havani s teretom raketa srednjeg dometa SS-4, ali ih ne iskrcava.
Do stvarne krize dolazi u listopadu 1962.
SAD su prekinule blokadu Kube, a SSSR je demontirao lansirne rampe i povukao vojnike s Kube. Budući da su obje velesile posjedovale nuklearno oružje, vladala je "ravnoteža straha". Znalo se da bi nuklearni rat predstavljao i kraj civilizacije. Nakon Kubanske krize započela je politika detanta, odnosno politika popuštanja napetosti u svijetu. Pojačana je suradnja između velesila.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.