Ivan Cankar (Vrhnika, 10. maj 1876. – Ljubljana, 11. decembar 1918) je bio slovenski pisac, dramaturg i pjesnik.
Kratke činjenice Biografske informacije, Rođenje ...
Ivan Cankar |
---|
![Thumb](//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/be/Ivan_Cankar.jpg/250px-Ivan_Cankar.jpg) Ivan Cankar u slici iz 1911. |
|
Rođenje | 10. 5. 1876. (1876-05-10) (dob: 148)
Vrhnika |
---|
Smrt | 11. 12. 1918. (dob: 42)
Ljubljana |
---|
Nacionalnost | Slovenac |
---|
|
Književni pravac | Moderna, Fin de siècle |
---|
Jezik | slovenski |
---|
|
- Erotika
- Hlapec Jernej in njegova pravica
- Na klancu
- Hiša Marije Pomočnice
- Martin Kačur
- Hlapci
|
|
- Prešeren, Heine, Jenko, Gregorčič, Aškerc, Emerson, Krek, Kette, Dostojevski, Nietzsche, Tolstoj
|
- Finžgar, Pregelj, Bevk, Kranjec, Voranc, Kosmač, Klopčič, Kosovel, Kristan, Kocbek, Smole, Rožanc, Kozak, Štih, Jančar, Jovanović, Partljič, Petan
|
|
![Thumb](//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5b/Ivan_Cankar_signature_2.jpg/120px-Ivan_Cankar_signature_2.jpg) |
Zatvori
Rođen je 10. maja 1876. godine na klancu na Vrhniki, u tadašnjoj austougarskoj Sloveniji, kao osmo dijete obrtničke porodice Jožefa Cankara[α 1] i Neže Pivk[α 2]. Njegov otac je prehranjivao svoju porodicu radeći kao krojač. Nakon nekog vremena, nakon gubitka posla zbog nedostatka klijentelije, seli se u Bosnu gdje započinje raditi u svojoj struci.
Godine 1882. godine upisuje se u osnovnu školu na Vrhniškeom hribu. Sa odličnim uspjehom je 1888. završio školu i upisao ljubljansku realku. Živio je kod očevog bratića Šimuna, pa se kasnije odselio kada je našao svoj vlastiti stan.
Poslije mature godine 1896, otišao je u Beč studirati tehniku na Univerzitetu u Beču. Ubrzo se predomislio i prepisao na studij slavistike. Po odlasku iz Beča preselio se u Sarajevo, te se kasnije preselio u Ljubljanu da bi se potpuno se posvetio književnosti i postao prvi slovenski profesionalni pisac.[1]
U slovenskoj književnosti javio se 1899. godine sa pjesničkom zbirkom Erotika, koja je ozlojedila konzervativne krugove te je ljubljanski biskup Anton Bonaventura Jeglič[α 3] otkupio cijelu zbirku i dao je spaliti.
Ivan Cankar je djelovao u razdoblju moderne i, po mišljenu mnogih, najbolji je slovenski pisac svih vremena. Umro je 11. decembra 1918. u Ljubljani zbog upale pluća tj. komplikacija pandemije španske groznice koja je vladala u to vrijeme.[2]
Jedan je od tvoraca slovenske moderne, u suvremenom političkom životu bio je angažiran kao socijaldemokrat, a njegove političke ideje našle su odraza u svim njegovim djelima. Tematski je obuhvatio sve slojeve slovenskog društva: od seljaka do inteligencije, a stilom varira od neoromantičkog do naturalističkog. Glavne su karakteristike njegovih proza i drama oštra psihološka i sociološka analiza.
Novele, priče i kratka proza
- Vinjete (1899)
- Knjiga za lakomislene ljude (sl. Knjiga za lahkomiselne ljudi, 1901)
- U zoru (sl. Ob zori, 1903)
- Život i smrt Petra Novljana (sl. Življenje in smrt Petra Novljana, 1903)
- Gospođa Judit (sl. Gospa Judit, 1904)
- Lutalica Marko i kralj Matija (sl. Potepuh Marko in kralj Matjaž, 1905)
- Polikarp (1905)
- Na mjesečini (sl. V mesečini, 1905)
- U samoći (sl. V samoti, 1905)
- Smrt i pogreb Jakoba Nesreče (sl. Smrt in pogreb Jakoba Nesreče, 1906)
- Sluga Jernej i njegovo pravo (sl. Hlapec Jernej in njegova pravica, 1907)
- Aleš iz Razora (1907)
- Priče iz Šentflorjanske doline (sl. Zgodbe iz doline šentflorjanske, 1908)
- Kurent (1909)
- Za križem (Iza križa, 1909)
- Sosed Luka (sl. Susjed Luka, 1909)
- Volja i moć (sl. Volja in moč, 1911)
- Tri priče (sl. Troje povesti, 1911)
- Likovi iz snova (sl. Podobe iz sanj, 1920)
- Mimo života (sl. Mimo življenja, 1920)
- Moj život (sl. Moje življenje, 1920)
- Grješnik Lenart (sl. Grešnik Lenart, 1913/14, 1921)
Romani
- Stranci (sl. Tujci, 1901)
- Na klancu (1903)
- Kuća Marije pomoćnice (sl. Hiša Marije Pomočnice, 1904)
- Krst u gori (sl. Križ na gori, 1904)
- Martin Kačur (1906)
- Nina (1906)
- Marta (1907)
- Novi život (sl. Novo življenje, 1908)
- Milan i Milena (sl. Milan in Milena, 1913)
Drame
- Romantične duše (1897, 1922)
- Jakob Ruda (1900)
- Za dobrobit naroda (sl. Za narodov blagor , 1901)
- Kralj na Betajnovi (1902)
- Sablazan u dolini šentflorijanskoj (sl. Pohujšanje v dolini šentflorjanski, 1907)
- Sluge (sl. Hlapci, 1910)
- Lijepa Vida (sl. Lepa Vida, 1911)
Eseji
- Krpanova kobila (1907)
- Bijela hrizantema (1910)
Jožef Cankar (1842-1914).
Plut-Pregelj, Leopoldina; Kranjc, Gregor; Lazarević, Žarko; Rogel, Carole (2018). Historical Dictionary of Slovenia. Rowman & Littlefield Publishers. str. 67.
- Cankar, Ivan (1968), Bela krizantema, Ljubljana: DZS.
- Doležal-Jenstrle, Alenka (2003), Mitologizacija ženske v Cankarjevi prozi, Ljubljana: Filozofska fakulteta Univerze v Ljubljani.
- Dović, Marijan (2006), Cankar kot utemeljitelj profesionalnega pisatelja – umetnika, Ljubljana: Slavistično društvo Slovenije.
- Gradišnik, Janez (2004), „Spomini na Dejanje”, Nova revija (269/270).
- Hribar, Spomenka (2005), „Slovenska khatarsis”, Revija 2000 (174/176): 25–70.
- Kos, Janko (1982), Slovenska književnost, Ljubljana: Cankarjeva založba.
- Kos, Janko (1983), Pregled slovenskega slovstva, Ljubljana: DZS.
- Košiček, Marijan (2001), Ženska in ljubezen v očeh Ivana Cankarja, Ljubljana: Tangram.
- Pirjevec, Dušan (1964), Ivan Cankar in evropska literatura, Ljubljana: Cankarjeva založba.
- Puhar, Alenka (1982), Prvotno besedilo življenja, Zagreb: Globus.
- Vidmar, Josip (1962), Drobni eseji, Maribor: Obzorja.
- Žižek, Slavoj (1987), Jezik, ideologija, Slovenci, Ljubljana: Delavska enotnost.
- Zver, Milan (1996), Sto let socialdemokracije na Slovenskem, Ljubljana: Nova obzorja.