Școala Kei
From Wikipedia, the free encyclopedia
Școala Kei a fost o școală japoneză de sculptură budistă care a apărut la începutul perioadei Kamakura (c. 1200). Cu sediul în Nara, a fost școala dominantă în sculptura budistă din Japonia în secolul al XIV-lea și a rămas influentă până în secolul al XIX-lea. Istoricul de artă Joan Stanley Baker citează primele lucrările ale școlii Kei drept ultimul punct culminant din istoria sculpturii japoneze.[1]