From Wikipedia, the free encyclopedia
Parkour (prescurtat PK) este o disciplină de antrenament a celui mai eficient și mai rapid mod de a ajunge din punctul A în punctul B folosind doar mijloacele propriului corp.
Tonul acestui articol sau al acestei secțiuni este nepotrivit pentru o enciclopedie. Puteți contribui la îmbunătățirea lui sau sugera modificările necesare în pagina de discuție. |
Practicanții acestei discipline se numesc traceur -i la masculin si traceuse-re la feminin. Antrenamentul acestora include elemente din spațiul cotidian (artificial sau natural) cum ar fi balustrade, copaci, clădiri etc. Ei consideră acest gen de antrenament un mod de eliberare din constrângerile impuse de alte sporturi standardizate cât și unul de depășire a limitărilor autoinduse.
Parkour este o disciplină fizică inspirată de mișcarea corpului omenesc. Se concentrează pe mișcarea eficientă, neîntreruptă înainte, peste, pe sub, în jurul și prin obstacole (atât naturale cât și artificiale) într-un anume mediu înconjurător. Astfel de mișcare poate apărea sub formă de fugă, sărituri, cățărări și tehnici mai complexe. Scopul parkour-ului este ca practicantul să-și adapteze mișcarea la orice obstacol din calea sa.
Unii oameni găsesc multe similarități între parkour și cascadoriile și tehnicile celebrului actor și practicant de arte marțiale Jackie Chan. Totuși, alții privesc parkour-ul ca pe o artă asemănătoare dansului: o formă de a materializa mișcarea corpului omenesc în cea mai frumoasă formă a sa. Parkour este adesea legat de ideea de libertate, în forma abilității de a depăși aspecte din preajma ta care tind să limiteze, de exemplu balustrade, grilaje, rampe, scări sau pereți, cuprizând libertatea la un nivel non-fizic de asemenea.Acest parkour este considerat de uni indivizi ca un sport insa este o arta a vieti de zi cu zi care reiese doar prin faptul ca nu exista competie pentru ca fiecare traceur/traceuse are stilul propriu!
Antrenamentul este inspirat din "L'éducation Physique Virile Et Morale Par La Méthode Naturelle" (metoda naturală de educație fizică și morală) cunoscută și sub denumirea de Hebertisme, concepută de Georges Hébert (1875-1957), fost ofițer naval care în călătoriile sale în Africa a fost uimit de abilitățile fizice ale populației indigene: „Corpurile lor erau splendide, flexibile, sprintene, agile, rezistente și cu toate astea nu aveau un alt antrenor în gimnastică decât viața lor în natură.“ G. Hébert
Această metodă naturală consta original în construirea unor trasee cu obstacole, parcours du combattant, în care, pe lângă mișcările specifice parkour de astăzi, se regăseau și probe de înot, de ridicare de obiecte grele, de aruncare a unor obiecte, cvadrupedie și de luptă corp la corp cu un partener. Spre deosebire de parkour, în "metoda naturala", toate exercițiile sunt executate fără încălțăminte iar scopul metodei este acela de a crea indivizi puternici atât fizic cât și psihic, moral: "etre fort pour etre utile" (puternic ca să ajuți) și "etre et durer" (A fi si a exista) fiind motto-urile practicanților. Acest gen de trasee inspirate din metoda naturală se regăsesc și astăzi în incintele militare din toată lumea.
Cel care a preluat și a adaptat metoda naturală a fost David Belle (n. 29 aprilie 1973), inspirat de tatăl său, Raymond Belle (1939 - 1999), fost militar în Vietnam recunoscut pentru faptele sale de eroism în cadrul "sapeurs-pompiers" - pompierii militari din Paris. David Belle a părăsit școala la 15 ani și s-a dedicat în totalitate dezvoltării artei sale, Le Parkour. Pe acest drum l-au urmat mai multe persoane printre care și grupul Yamakasi, Jerome Ben Aoues, Sebastien Foucan, Les Tracers ș.a.
În urma popularizării disciplinei, mai ales prin documentarul Jump London, urmat apoi de Jump Britain, diferite ramuri bazate pe latura fizică a parkour au apărut, înclinate mai degrabă spre mișcări spectaculoase. Aceste discipline sunt: 3run, free-running, etc. Altele bazate pe aceleași principii au fost aduse în actualitate: yamakasi, multilevelmoves, tricking, street stunts.
O campanie a fost pornită pe 1 mai 2007 de către portalul Parkour.NET[1] pentru a conserva filozofia parkour împotriva competiției sportive și a rivalității.[2] În cuvintele lui Erwan (Hebertiste):
“ | Competiția împinge oamenii să lupte împotriva altora pentru satisfacția unei mulțimi și/sau beneficiul câtorva oameni de afaceri prin impresionare. Parkour e unic și nu poate fi un sport de competiție fără a-și ignoră esența altruistă de a se dezvolta. Dacă parkour devine un sport, va fi greu să predai și să răspândești cu seriozitate parkour ca o activitate non-competitivă. Prin aceasta se va răspândi un nou sport care, dacă va fi numit parkour, nu-și va mai păstra esența filozofică.[1] | ” |
Un traceur este o persoană care a trecut deja printr-un proces de antrenament și are experienta și capacitatea să execute mișcările și săriturile care compun Parkour-ul, un traceur ar putea fi considerat un atlet.
Cei care încep cu un antrenament adecvat se pot asemăna ucenicilor, ceilalți care încep să sară și să se joace de-a Parkour se aseamănă mai mult amatorilor. (fanilor)
Așa cum nimeni nu poate fi doctor, inginer sau arhitect până nu trece examenul final, înainte de acesta este doar un student.
Tehnici de bază în Parkour:
Diferentele dintre Saritura in lungime si Saritura de precizie nu sunt foarte mari astfel incat de multe ori Sartura in lungime este confundaa cu Saritura de precizie