From Wikipedia, the free encyclopedia
Moloh (alte denumiri: Moloch, Molekh, Molok, Molock, Moloc, Milcom sau Molcom) (reprezentând semiticul מלך m-l-k, o rădăcină semitică cu sensul de „rege”) este numele unui zeu antic, posibil prima oară venerat în regatul Ammon. Cultul lui Moloh a fost practicat de fenicienii canaaniți și de culturile conexe din Africa de Nord și Levant.
Moloh | |
![]() | |
Modifică date / text ![]() |
Deoarece numele „Moloh” este aproape întotdeauna însoțit de articolul hotărât în ebraică, este posibil ca acesta să fie un titlu care înseamnă „regele”, așa cum este uneori tradus în Septuaginta.[1] În secolul al XX-lea, filozoful Martin Buber a propus că „Moloch” se referă la „Melekh Yahweh” („Regele Iehova”).[2] O viziune similară a fost exprimată mai târziu de Thomas Römer (1999).[3] Brian Schmidt, totuși, susține că menționarea lui Baal în Ieremia 32:35 sugerează că termenul „conducătorul” s-ar fi putut referi în schimb la Baal.[1]
Moloh a fost asociat cu un anumit tip de sacrificii de ispășire a copiilor de către părinți. Moloh apare în cartea Deuteronom și în Levitic ca o formă de idolatrie interzisă (Leviticul 18:21: Să nu dai pe nici unul dintre fiii tăi să fie jertfiți lui Moleh, profanând astfel Numele Dumnezeului tău. Eu sunt Domnul.). În Vechiul Testament, Gheena era o vale din Ierusalim, în care cei care se închinau diferiților zei Baal și canaaniți, inclusiv Moloh sacrificau copiii lor prin foc (2 Cronici 28:3, 33:6; Ieremia 7:31, 19:2–6).
Evreii în cazuri izolate au practicat sacrificiul uman către Yahweh, acest ritual era numit Moloh (ritualul, nu zeul).[4][5][6] Mark S. Smith argumentează că în perioada persană acest lucru a devenit desuet, fiind condamnat în Biblie.[6]
Moloh a fost folosit la figurat în literatura engleză, începând cu John Milton în Paradisul pierdut (1667) și până la Allen Ginsberg în "Howl" (1955), pentru a se referi la o persoană sau un lucru care cere sau care necesită un sacrificiu foarte mare.