episcop român unit From Wikipedia, the free encyclopedia
Ioan Lemeni (n. 22 aprilie 1780, Dezmir, comitatul Cluj – d. 29 martie 1861, Viena) a fost între 1833-1853 episcop român unit al Episcopiei de Făgăraș (cu sediul la Blaj), suspendat din funcție de autoritățile austriece în anul 1848, ca urmare a simpatiilor sale față de Revoluția de la 1848 și a guvernului maghiar de la Pesta condus de Lajos Kossuth.
Ioan Lemeni | |
![]() | |
Date personale | |
---|---|
Născut | ![]() Dezmir, România ![]() |
Decedat | (80 de ani)[1] ![]() Viena, Imperiul Austriac ![]() |
Cetățenie | ![]() ![]() |
Religie | Biserica Română Unită cu Roma ![]() |
Ocupație | Preot greco-catolic[*] diacon Episcop greco-catolic român[*] episcop catolic[*] diacon catolic[*] ![]() |
Funcția episcopală | |
Sediul | Blaj |
Titlul | Episcop de Făgăraș |
Succesor | Alexandru Sterca-Șuluțiu |
Modifică date / text ![]() |
Împreună cu episcopul ortodox Andrei Șaguna a prezidat Adunarea de la Blaj, din 15 mai 1848, care l-a desemnat drept președinte al delegației care să prezinte Dietei de la Cluj hotărârile Adunării de la Blaj.
După dizolvarea Dietei de la Cluj în urma hotărârii de unire a Transilvaniei cu Ungaria (29 mai 1848), episcopul Lemeni a devenit membru de drept al Dietei de la Pesta. După uciderea feldmareșalului Franz Lamberg de către pașoptiștii maghiari (28 septembrie 1848) și izbucnirea războiului civil dintre revoluționarii conduși de Lajos Kossuth și autoritățile imperiale din Viena, episcopul Ioan Lemeni a plecat de la Pesta, încercând să se întoarcă la Blaj, însă ca urmare a luptelor ce cuprinseseră și Transilvania, a fost silit să rămână la Cluj.
Printr-un decret din 9 noiembrie 1848 generalul austriac Anton Puchner, guvernatorul militar al Transilvaniei, l-a suspendat din funcție.[2] Autoritățile austriece nu au recunoscut hotărârea de unire a Transilvaniei cu Ungaria și în consecință nici legitimitatea lui Ioan Lemeni în Dieta din Pesta. În afară de aceasta, episcopului Lemeni i-a fost reproșată apropierea sa față de curentul revoluționar maghiar și guvernul de la Pesta.[3]
În martie 1850, Ludwig von Wohlgemuth, guvernator al Transilvaniei, l-a determinat să-și dea demisia din scaunul episcopal de la Blaj. S-a retras la Viena, unde a trăit până în 1861. În data de 17 mai 1857 l-a hirotonit, la Viena, ca episcop, pe Spiridon Litvinovici(en)[traduceți], devenit în 1863 arhiepiscop-mitropolit și întâistătător al Bisericii Greco-Catolice Ucrainene.
A fost înmormântat în vechiul cimitir din Semmering.[4]
În anul 1907 osemintele i-au fost aduse la Blaj și așezate în cripta din cripta mitropolitană.[5]