![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e5/Freezing_point_depression_and_boiling_point_elevation.png/640px-Freezing_point_depression_and_boiling_point_elevation.png&w=640&q=50)
Scăderea punctului de îngheț
From Wikipedia, the free encyclopedia
Scăderea punctului de îngheț (sau de congelare) este o proprietate coligativă și descrie fenomenul de scădere al punctului de îngheț al unui lichid sau solvent la adăugarea în soluție a unui alt compus solid. Altfel spus, o soluție va prezenta un punct de topire mai mic comparativ cu solventul pur.
![Thumb image](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e5/Freezing_point_depression_and_boiling_point_elevation.png/640px-Freezing_point_depression_and_boiling_point_elevation.png)
Teoria este valabilă pentru adăugarea oricărui solut nevolatil, precum o sare, la un solvent pur, precum apa. Acest fenomen este responsabil pentru faptul că apa de mare rămâne de obicei în stare lichidă la temperaturi mai mici de 0 °C (care este punctul de îngheț al apei pure).[1]
Scăderea punctului de solidificare este proporțională cu molalitatea solutului [2], fapt observat încă din 1787-1788 prin experimentele lui Charles Blagden raportate în Philosophical Transactions of the Royal Society [3].