![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/03/MemlingJudgmentCentre.jpg/640px-MemlingJudgmentCentre.jpg&w=640&q=50)
Dies Irae
From Wikipedia, the free encyclopedia
Dies Irae (în traducere „Ziua mâniei”), cunoscută și ca „Proza morților", este un imn religios în limba latină, atribuit lui Toma de Celano din Ordinul franciscan (1200 – ca. 1265)[1] sau lui Latino Malabranca Orsini (†1294), lector din Ordinul dominican.[2] Imnul datează din secolul al XIII-lea, dar sunt și surse care afirmă că ar fi mult mai vechi, având originea pe vremea papei Grigore I cel Mare (d. 604) sau îi este atribuit sfântului Bernard de Clairvaux (1090-1153) sau sfântului Bonaventura (1221-1274).[1]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/03/MemlingJudgmentCentre.jpg/640px-MemlingJudgmentCentre.jpg)
Poemul descrie Judecata de Apoi, cu trâmbița îngerească care în cheamă pe toți înaintea tronului lui Dumnezeu, unde cei mântuiți vor fi eliberați de urgia răutății și cei nemântuiți aruncați în flăcări eterne. Este cel mai cunoscut, datorită utilizării sale în Recviemul de rit roman (Liturghia pentru înmormântare).
Se inspiră major din traducerea vulgată a Cărții lui Țefania (I:15-16) a V.T.:
La. | Dies iræ, dies illa, dies tribulationis et angustiæ, dies calamitatis et miseriæ, dies tenebrarum et caliginis, dies nebulæ et turbinis, dies tubæ et clangoris super civitates munitas et super angulos excelsos. |
---|---|
Rom. | Zi de mânie este ziua aceea, zi de strâmtorare și de jale, zi de pustiire și de nimicire, zi de întuneric și de beznă, zi de nori și de negură; zi cu sunet de trâmbiță și de strigăte de război împotriva cetăților întărite și a turnurilor înalte. |
Alte imagini provin din:
- Apocalipsa XX:11–15 (Cartea din care va fi judecată lumea, neamul omenesc);
- Matei XXV:31–46 (oi și capre, Mâna dreaptă, contrastul dintre cei binecuvântați și cei blestemați, sortiți flăcărilor);
- 1 Tesaloniceni IV:16 (trâmbiță);
- 2 Petru III:7 (cerul și pământul arse de foc); și
- Luca XXI:26 („oameni leșinați de frică... vor vedea pe Fiul Omului venind").