From Wikipedia, the free encyclopedia
Cymbeline /ˈsɪmbliːn/, cunoscută și ca Cymbeline, Regele Britaniei, este o piesă de teatru de William Shakespeare plasată temporal în en Britania antică, bazată pe legenda despre un rege celtic timpuriu al Britaniei, cunoscut sub numele de Cunobeline.
Cymbeline | |
![]() Imogen în patul său în timp ce Iachimo observă ceva sub sânul ei — Pictură de Wilhelm Ferdinand Souchon (German, 1825-1876) | |
Informații generale | |
---|---|
Autor | William Shakespeare |
Gen | Tragedie (original clasată, dar ulterior) Piesă romantică sau Comedie |
Acte | 5 |
Scene | 27 (6 - actul 1 / 5 - a. 2 / 7 - a. 3 / 4 - act 4 / 5 - act 5)[1] |
Ediția originală | |
Titlu original | Cymbeline |
Limbă originală | engleză |
Țara premierei | ![]() |
Produs derivat | Cymbeline[*] (de Mary Lamb[*] , ) ![]() |
Modifică date / text ![]() |
Deși inițial clasificată ca tragedie în celebra ediție First Folio, critici moderni clasifică piesa Cymbeline ca una din ultimele piese de tip romantic ale Bardului sau chiar o comedie. Precum Othello și Poveste de iarnă (în original, The Winter's Tale), piesa tratează temele inocenței și geloziei, pe fundalul existenței unor personaje cu minți criminale, care complotează pentru a ucide.
Deși data exactă a scrierii nu poate fi cunoscută, piesa a fost foarte probabil scrisă în jur de 1611.[2] Conform a ceea ce se știe azi, după mai mulți critici ai operei lui Shakespeare, Cymbeline, Poveste de iarnă și Furtuna, toate trei scrise în scurta perioadă 1610 - 1611, sunt ultimele trei piese pe care Marele Bard le-a scris singur, iar anul 1611 este ultimul an în care creației sale i se poate atribui unicitatea gândirii sale.
Lista personajelor din piesa Cymbeline este, conform paginii web Shakespeare la MIT [3]
Acțiunea piesei Bardului este bazată pe o povestire din cronicile lui Raphael Holinshed, fiind parte a subiectului foarte vast al ansamblului de literatura medievală cunoscut sub numele colectiv de en Matter of Britain, subiect derivat din lucrarea Istoria regilor Britaniei (en Historia Regum Britanniae) de Geoffrey of Monmouth despre istoria reală a regelui numit Cunobeline. Shakespeare, ca dramaturg, adaptează legenda, adăugând acțiuni și conflicte total originale. Spre exemplu, curiozitatea lui Iachimo și apoi ascunderea sa într-un dulap de haine, pentru a aduna mai multe detalii despre ceea ce se petrece în camera Imogenei este o variantă a istorioarei II.9 din Decameronul al lui Giovanni Boccaccio.[5][6]
Cymbeline, regele Britaniei, vasal al Imperiului Roman, avusese cândva doi fii, Guiderius și Arvirargus, dar un trădător exilat, Belarius, îi răpise pe amândoi, lăsându-l pe Rege cu doar un copil, Imogen.
Cymbeline descoperă, în începutul piesei, că singurul său copil pe care îl mai are, fata sa, Imogen (ori Innogen), se căsătorise în secret cu iubitul ei, Posthumus Leonatus, de fapt un om onorabil, un curtean din anturajul regelui Cymbeline. Cei doi iubiți și soți schimbaseră deja bijuterii pentru reafirmarea dragostei lor, Imogen având acum o brățară iar Posthumus un inel. Furios, Cymbeline refuză și ignoră căsătoria, îl pedepsește pe Posthumus, alungându-l, din moment ce Imogen, ca unicul copil al lui Cymbeline, va trebui să „producă” un moștenitor la tron, care să fie din sânge albastru, pentru a fi succesor la tronul britanic.
Între timp, a doua soție a lui Cymbeline, Regina (Cymbeline's Queen) conspiră pentru a putea face ca personajul Cloten, groaznic de arogantul său fiu, rezultat dintr-o căsătorie anterioară, să se poată căsători cu Imogen, pentru a-i asigura acestuia accesul la tron și pentru o viitoare linie succesorală. Tot această diabolică Regină, al cărui nume nu este cunoscut, plănuiește ca ulterior să ucidă atât pe Imogen cât și pe tatăl său, Regele Cymbeline. Va încerca să-i otrăvească pe ambii, tată și fiică, cu otravă procurată de la doctorul Curții Regale, Cornelius, care, suspicios, substituie otrava cu o porție de somnifer inofensiv. Regina cea rea distribuie presupusa „otravă” lui Pisanio, credinciosul servitor al celor doi iubiți și soți, Posthumus și Imogen, care este făcut să creadă că este un medicament. În același timp, fiindu-i interzis să-l vadă pe Posthumus, Imogen se închide în iatacul său, departe de avansurile agresive ale detestatului Cloten.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.