From Wikipedia, the free encyclopedia
Gravfelt er en arkeologisk term som beskriver en større samling av førhistoriske graver. I Norge er definisjonen på et gravfelt at det skal være minst fem synlige gravminner som ligger i nær kontakt i terrenget. Som regel dreier det seg da om gravhauger og -røyser, men det kan også være steinsetninger, steinlegninger og bautasteiner.[1] Ved arkeologiske undersøkelser av hele gravfelt viser det seg ofte at det kan ligge graver under flat mark i nær kontakt med de synlige gravminnene. Som regel vil et gravfelt ligge i nær kontakt med gårdstun, og det tolkes da som at det er den førkristne gravplassen for gården.
Som regel vil det være opptil 20–30 graver i et felt. Norges største gravfelt er Vangfeltet i Oppdal i Trøndelag. Det inneholder 758 førkristne gravminner, og representerer et helt særskilt fenomen innenfor norsk arkeologi.