From Wikipedia, the free encyclopedia
Gaetano Mosca (1858–1941) var en italiensk sosiolog, politisk teoretiker, jurist og statsmann, som er kjent for sin teori om elitisme og for å ha lansert en doktrine om den politiske klassen.
Gaetano Mosca | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 1. apr. 1858[1][2][3][4]![]() Palermo[5][6] | ||
Død | 8. nov. 1941[1][2][3][4]![]() Roma[7][6] | ||
Beskjeftigelse | Jurist, politiker, journalist, filosof, skribent, sosiolog, historiker ![]() | ||
Embete | |||
Akademisk grad | Laurea[8] | ||
Utdannet ved | Universitetet i Palermo | ||
Parti | Destra storica | ||
Nasjonalitet | Kongedømmet Italia (1861–1941) | ||
Medlem av | Accademia delle Scienze di Torino (1920–)[6] Accademia Nazionale dei Lincei | ||
Utmerkelser | Sankt Mauritius' og Sankt Lasarus' orden | ||
Mosca ble påvirket av Karl Marx og Vilfredo Pareto i sin vitenskapelige gjerning. Moscas sentrale bidrag til samfunnsvitenskapen er at alle samfunn, med unntak av de mest primitive, styres av en minoritet, uansett hvordan styret i teorien er tenkt å fungere. Denne minoriteten kaller han ”den politiske klassen”. Denne klassen hersker gjennom sitt monopol på en eller annen viktig samfunnsressurs. Det kan, slik Marx hevder, være kontrollen over produksjonsmidlene, men det kan også være andre ressurser som militær styrke, religiøs prestisje eller administrativ kompetanse.
Mosca la i sine analyser mindre vekt på psykologiske egenskaper enn det Pareto gjorde. Det var først og fremst det herskende mindretallets evne til organisasjon han fokuserte på. Demokrati kunne ikke løse elitestyrets problem, fordi den demokratiske likhet alltid var fiktiv.