From Wikipedia, the free encyclopedia
Donato Raffaele Sbarretti Tazza (født 12. november 1856 i Montefranco nær Spoleto i Italia, død 1. april 1939 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler, var biskop av San Cristóbal de La Habana på Cuba 1900–1902.
Donato Sbarretti Tazza | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 12. nov. 1856![]() Montefranco | ||
Død | 1. apr. 1939[1]![]() Roma | ||
Beskjeftigelse | Diplomat, universitetslærer, katolsk prest (1879–), katolsk biskop (1900–) ![]() | ||
Embete |
| ||
Utdannet ved | Pontifical Roman Seminary | ||
Nasjonalitet | Kongedømmet Italia (1861–1939) | ||
Våpenskjold | |||
![]() | |||
I 1902 utnevnte paven ham til ekstraordinær apostolisk delegat på Filippinene for å forhandle frem en løsning på skismaet med fader Gregorio Aglipays skismatiske Iglesia Filipina Independiente der. Men USAs regjering, som ønsket å forhandle direkte med Pavestolen om alle problemer knyttet til de kirkelige forhold i deres nye koloni, erklærte ham persona non grata.[trenger referanse] Dermed ble det aldri av noen reise til Manila for ham. Han ble deretter apostolisk delegat i Canada 1902–1910. Han var sekretær for Kongregasjonen for ordensfolket 1910–1914, assessor for Det hellige Officium 1914–1919, prefekt for Kongregasjonen for konsilet 1919–1930, og sekretær for Det hellige Officium 1930–1939.
Han ble kreert til kardinal av pave Benedikt XV i 1916.
Han deltok ved konklavet 1922 som valgte pave Pius XI, og konklavet 1939 som valgte pave Pius XII.
Hans episkopalgenealogi er: