Dejima (出島, ordrett oversatt "utgangsøy"; også Desjima eller Deshima, av og til latinisert som Decima) var ei lita vifteformet, kunstig øy bygd i Nagasaki-bukten i 1634. Øya var knyttet til fastlandet via 4,5 meter lang steinbro.[1][2]
Øya, som ble laget ved å grave en kanal gjennom en smal halvøy, var den eneste plassen der handel mellom Japan og verden utenfor kunne finne sted i en periode over 200 år fra 1634 til 1854. Denne perioden sammenfalt omtrent med Edoperioden. Dejima ble bygget for å kontrollere utenlandske handelsmenn, som del av en selvpålagt isolasjonistisk politikk kalt «sakoku».
I første omgang laget for å huse portugisiske handelsmenn og del av undertrykkelsen av kristendommen som hadde blitt sterk i Nagasaki-regionen, ble senere kinesiske og nederlandske skip tillatt (fra 1641).[3] Etter Shimabara-opprøret i 1637-1638, ble portugiserne bortvist fra Dejima i 1639.[4] Det nederlandske ostindiske kompani sto for den største delen av handelen de neste 200 år, med gode avkastninger og god lønnsomhet til tross for betydelige restriksjoner. Utlendingene ble bevoktet på øya og fikk ikke komme på fastlandet, i perioder fikk ikke flere enn to skip komme til Dejima. Med få unntak (handelsmenn, regjeringsembetsmenn og prostituerte), fikk japanerne heller ikke lov å besøke Dejima.[5][6] Det fantes om lag 60 bygninger på Dejima, og mellom 10 og 15 hollendere bodde der til enhver tid, alle menn: handelsmenn, sekretær, lege, kokk, og tjenere fra Java.[1] Etter 1715 fikk bare to nederlandske skip komme til Dejima hvert år. Totalt var det omtrent 600 nederlandske anløp av Dejima mellom 1641 og 1860.[7] Nederlenderne kom med råsilke, tekstiler, lær og fargestoffer, og kjøpte umyntede edelmetaller, mynter, kamfer osv.[7]
Øya strakte seg over et område på mellom 13 000 og 15 000 m².[8][9] I dag er øya landfast og en del av byen, men i februar 2017 begynte byggingen av en ny, 38,5 meter lang bro som blir ferdig i november samme år.[2]
Dette spesielle handelsmiljøet er skildret i en roman fra 2010 av den engelske forfatteren David Stephen Mitchell, kalt The Thousand Autumns of Jacob de Zoet.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.