From Wikipedia, the free encyclopedia
Agnolo di Cosimo (født 17. november 1503 i Firenze, Italia; død 23. november 1572 samme sted), vanligvis kjent som Il Bronzino, eller Agnolo Bronzino (det har feilaktig blitt påstått at hans navn var Agnolo Tori eller til og med Angelo (Agnolo) Allori), var en italiensk manieristmaler fra Firenze.
Agnolo Bronzino Agnolo di Cosimo di Mariano | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | Agnolo di Cosimo di Mariano 17. nov. 1503[1][2][3][4] ![]() Firenze[2][5] | ||
Død | 23. nov. 1572[1][2][3][5]![]() Firenze[1][2][5] | ||
Beskjeftigelse | Kunstmaler, lyriker, bygningstegner ![]() | ||
Embete | |||
Nasjonalitet | Italia[6] | ||
Medlem av | Accademia delle Arti del Disegno | ||
Aktive år | 1525–1572 | ||
Felt | malerkunst | ||
Elev av | Jacopo da Pontormo, Gerolamo Genga | ||
Periode | Manierismen[7] | ||
Kjente verk | Deposition of Christ, Portrait of Eleanor of Toledo and her son Giovanni de' Medici, Portrait of Andrea Doria as Neptune, Cappella di Eleonora, Eleonora of Toledo | ||
Beskyttere | Francesco Maria I Della Rovere, Cosimo I de' Medici | ||
Opprinnelsen til hans kallenavn Bronzino er ukjent, men kan komme fra hans mørke ansiktsfarve.
Agnolo Bronzino ble født i Firenze. Ifølge hans venn Giorgio Vasari var han først elev av Raffaellino del Garbo og så av Pontormo, som var hans hovedpåvirkning.
Bronzino fikk først i oppdrag fra Mediciene i 1539 å lage dekorasjoner til bryllupet til Cosimo I de' Medici og den skjønne og rike Eleonora di Toledo, datteren til visekongen av Napoli. Det tok ikke lang tid før han ble grevens offisielle hoffmaler, noe han forble det meste av sin karriere. Hans portrettfigurer påvirket kursen til europeisk hoffportrettering i et århundre. Han malte også idealiserte portretter av poeter fra fortiden, Dante og Francesco Petrarca.
Han spilte en betydelig rolle i aktivitetene til den florentinske Accademia del Disegno, hvor han var stiftende medlem i 1563. Maleren Alessandro Allori var hans favorittelev, og Bronzino bodde i Allori-familiens hus da han døde i Firenze i 1572. Han forlot sjelden Firenze.
Hans kanskje mest kjente verker var den berømte rekken portretter av Cosimo I de' Medici, Eleonora og skikkelser fra deres hoff som Bartolomeo Panciatichi og hans kone Lucrezia. Den genovesiske admiral Andrea Doria som Neptun, et mindre typisk verk, er også betydelig. De fleste av hans bedre verker er i Firenze, men andre finnes såvel i National Gallery, London, som annetsteds.
Agnolo Bronzino var også dikter, og hans mest personlige portretter er kanskje de av andre litterære figurer. Portrettet av Laura Battiferri (fullført omkring 1560) befinner seg i Palazzo Vecchio i Firenze. Under to år i Roma (1546–1548) fullførte han en rekke religiøse malerier, så som «Jomfru Marias oppstandelse» (1552), som ser ut til å lide etter en moralsk krise: Dette var under motreformasjonen.
Hans religiøse malerier resulterte fra tid til annen i elegante holdninger, som i «Laurentius' Martyrium» (1569), hvor enhver av de usedvanlig forvrengte positurer kan spores tilbake til Rafael eller Michelangelo, som Bronzino så opp til.