From Wikipedia, the free encyclopedia
Satanisme er et begrep med flere forskjellige betydninger som oppstod i middelalderen. Satanisme er enten en religiøs, halvreligiøs og/eller en filosofisk bevegelse, der tilhengerne anerkjenner Satan, «den onde» i de abrahamittiske religionene, som en arketype, en fysisk skapning, en prekosmisk kraft eller et aspekt ved menneskets natur.
Forestillinger om Satan har utviklet seg gjennom århundrer, parallelt med satanismen.
Satan var opprinnelig i jødiske og kristne tradisjoner sett på som en del av skapelsen. Det gikk ut på at man kunne velge å gå mot Guds ønsker, og dermed tillot potensialet til fri vilje og trass. Gjennom århundrene ble denne ideen om at Satan var en oppfattelse av alt som var ondt og mot Gud, en forandring som kan tilskrives to hovedinnflytelser:
Ettersom samfunnet utviklet seg fra reformasjonen og utover opplysningstiden (17. og 18. århundre), begynte mennesker i vestlige samfunn å stille spørsmål ved ondskapens art, og Satan utviklet seg gradvis igjen som en reaksjon på dette. Satanismen kom til å uttrykke en tradisjon som fornektet tradisjonelle religiøse leveregler til fordel for en egosentrisk levevei som fokuserte på individet, heller enn en levevei som favoriserte ondskap.
Tidligere refererte satanismen til uortodokse skikker innenfor Abrahamske religioner som ble ansett av ortodokse å være i motsetning til den Abrahamske gud. De tidligste dokumenterte tilfellene av ordet finner vi i A confutation of a book (av Bp. Jewel) entitled An apologie of the Church of England (En gjendrivelse av en bok (av Bp. Jewel) med tittel En unnskyldning av den anglikanske kirke) av Thomas Harding (1565): ll, ii, 42 b, «Meaning the time when Luther first bringed to Germanie the poisoned cuppe of his heresies, blasphemies, and Satanismes.» Mens Martin Luther fornektet noen som helst forbindelse mellom hans lære og Satan, var denne bruken av betegnelsen satanisme hovedsakelig nedsettende. Mange satanister synes slik bruk av betegnelsen er krenkende.
Betegnelsen «Satan» oppstod i jødedommen og ble bragt videre av kristne og muslimer. Dette fellesreligiøse synet på Satan kan brytes opp som følgende:
Religiøs satanisme eller teistisk satanisme er en form for djeveldyrking hvor satanistene tilber Satan/djevelen som en fysisk skapning og/eller kraft. Tilhengere av denne religionen er derfor ikke ateister, slik som filosofiske satanister. Sataniske ritualer med ofring, blodspilling og gruppesex kan være vanlige momenter i denne formen for satanisme. Mye er basert på teorier og myter, skrekkhistorier, filmer og bøker.
Filosofisk satanisme, også kjent som lavey-satanisme er stort sett ansett å ha blitt grunnlagt av Anton Szandor LaVey med hans stiftelse av Church of Satan i 1966. Anton Szandor LaVey var forfatter av de sataniske verker, det vil si The Satanic Bible med dens tillegg som The Satanic Rituals. Han har også forfattet «De elleve jordiske sataniske regler», «De ni sataniske erklæringer» og «De ni sataniske dødssynder» (se nedenfor).
Filosofisk satanisme er i stor grad en egoistisk livsstil. Filosofiske satanister ser seg selv som det subjektive senteret i universet, og de høyest strebende og ærbare er de som søker opphøyelse og forberedelse på den individuelle satanist framfor andre. I stedet for kirkelige lover, naturlige grunnregler, underkastelse for en guddom eller en samling av moralske lover, fokuserer satanismen generelt på jeg-ets åndelige fremgang uten å trenge veiledning fra ytre og høyere grunnregler. Av denne grunnen unngår mange satanister i samtiden tradisjonelle religiøse overbevisninger, holdninger og tilbedelse, til fordel for mer egoistiske, selvsentrerte verdenssyn, naturlige lover, den sterkestes rett og skikker som materialisme, individualisme og «magi». Uansett velger noen satanister frivillig moralske lover, for eksempel De ni sataniske erklæringer eller lavey-satanistens 11 lover. Det finnes likevel visse leveregler for satanister. Noen av syndene innen satanismen er dumhet, å uprovosert gå til angrep på noen og å ta noe som ikke er ditt. Mange av normene er således allmenne, som de ti bud, men uten at disse normene er gudspålagt: Man skal ta ansvar for egne handlinger, ikke skylde på en gud.
Satanismen aksepterer alle former for seksuelle legninger, hvor alle parter er med på det. Voldtekt er noe satanismen tar stor avstand fra. Man skal vise kjærlighet for sine kjære og respektere de som fortjener respekt. Men hvis noen gjør deg eller noen av dine noe vondt skal man straffe dem. Et kjent sitat fra den sataniske bibelen er «Hate your enemies with your whole heart, and if a man smite you on one cheek, SMASH him on the other!; Smite him hip and thigh, for self-preservation is the highest law!» Man skal ikke akseptere at noen behandler deg uverdig og dette skal man gi beskjed om, i den formen man selv føler er riktig. Man skal være stolt og direkte, stå for det man sier og mener, og være oppriktig. Satanismen oppfordrer også til å følge sine lyster, uten å føle noen skyld for det. De syv dødssyndene er eksempler på hva satanismen mener man skal gjøre, mens den katolske kirke mener dette er synder. Man skal ikke føle skyld om man spiser mer enn nødvendig, er lat, er sint eller misunnelig. Man må gi utslipp for sine lyster, følelser og fristelser.
I Norge er Det norske sataniske samfunn etablert for å fremme filosofisk satanisme.
Ifølge The Satanic Bible av Anton Szandor LaVey har satanismen elleve jordiske regler, ni satanistiske erklæringer og ni sataniske dødssynder.[1][2][3][4]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.