![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/54/Runebomme_or_Sami_drum_02.jpg/640px-Runebomme_or_Sami_drum_02.jpg&w=640&q=50)
Runebomme
From Wikipedia, the free encyclopedia
Runebomme, sametromme eller noaidetromme, goavddis, gobdis, meavrresgárri (nordsamisk), goabdes (lulesamisk) eller gievrie (sørsamisk), er en nordlig type sjamantromme. Runebomma er en rammetromme som består av et dyreskinn, stort sett reinskinn, spent over en oval treramme eller over en oval uthult rirkule. Skinnet er tradisjonelt dekorert med ulike motiver, og alle bommene er dekorert på hver sin måte. De 70-80 bevarte runebommene gir samlet sett en mangefasettert avspeiling av rikdommen og fleksibiliteten innen gammel samisk religion. I tillegg gjenspeiler den enkelte trommes motiver og motivstruktur eierens og eierfamiliens verdensbilde, både i religiøs og i praktisk, næringsmessig forstand.
![]() |
![]() | |
Tegning av Anders Paulsens tromme (til venstre) og Bindalstromma (til høyre). De to representerer på flere vis ytterpunkt blant de kjente samiske trommene: Den første er en skåltromme fra Vadsø, den andre er en rammetromme fra Bindal. Motiv-strukturen på første er typisk nordsamisk, med flere horisontale nivå som tolkes som ulike (ånde)verdner. Figurene på den andre er typisk sørsamiske, med et rombeformet solsymbol i midten, og ulike figurer spredt rundt kanten av tromma. Den første gikk ut av samisk eie så tidlig som i 1691, den andre i 1925. |
![Thumb image](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d1/Shaman.jpg/640px-Shaman.jpg)
![]() |
![]() | |
En runebomme med motivstruktur av sørsamisk type. Fra Johan Ernst Gunnerus til Vitenskapsmuseet i 1773. Til høyre Ernst Mankers avtegning av motivene på tromma. Foto: Åge Hojem, NTNU Vitenskapsmuseet |
Mange runebommer gikk ut av samisk eie i løpet av 1600- og 1700-tallet. En del ble beslaglagt av prester og andre øvrighetspersoner, som ledd i en intensivert misjonsinnsats overfor samene. Andre ble kjøpt av samlere. Korstoget mot runebomma førte til at den handlingsbårne kunnskapen rundt håndteringen av instrumentet døde ut. De mange skildringene av runebomma og bruken av instrumentet nedtegnet fra 1100-tallet og et stykke inn på 1900-tallet, gir like fullt et bredt bilde av bruk og funksjon.
Runebomma har hatt en viktig plass innenfor gammel samisk kultus. Den ble blant annet brukt som et redskap for sjelereiser. Noaiden, ofte omtalt som den samiske sjamanen, slo på skinnet med en runebommehammer. Dersom noaiden gikk over i transe (her: dvaletilstand), ble bomma lagt over noaiden med skinnet ned. Så vandret noaidens gand (sjel og bevissthet) ut av kroppen og besøkte åndeverdenen eller andre steder. Instrumentet kunne også brukes til å spå med. Det ble da lagt en eller flere visere på trommeskinnet og ettersom det ble slått på rammen eller på skinnet med hammeren, beveget viseren (viserne) seg. Svaret ble utledet av hvilke motiv viseren (viserne) reiste over / stoppet ved. Runebomma er i senere år revitalisert som musikkinstrument.