Realkompetanse
From Wikipedia, the free encyclopedia
Realkompetanse er kompetanse i form av kunnskap og ferdigheter en person har tilegnet seg gjennom utdanning, lønnet arbeid, ulønnet arbeid, frivillig arbeid, organisasjonsarbeid eller fritidsaktiviteter. Motsatsen til realkompetanse er formalkompetanse i form av utdanning eller sertifisering.[1]
I Norge har personer uten formell utdanning eller annen formell kompetanse etter fylte 25 år mulighet for å søke om vurdering av egen realkompetanse mot grunnskole, videregående opplæring eller fagskole. Realkompetansen blir da vurdert opp mot opptakskravene til eventuell utdanning og kan gi kvalifisering. Realkompetansen blir da vurdert opp mot lære- eller studieplanen og kan gi studiekompetanse eller delvis studiekompetanse som kan korte ned et studieløp.[1]