redningsskøyte From Wikipedia, the free encyclopedia
RS «Colin Archer» (RS 1) er en galeasrigget tidligere redningsskøyte bygget for Redningsselskapet i 1893. Den er oppkalt etter konstruktør Colin Archer og var den første av totalt 29 tomastede redningsskøyter bygget etter hans særtilpassede konstruksjon. Totalt ble det bygget 36 redningsskøyter med kun seil som fremdriftsmiddel.
RS «Colin Archer» | |||
---|---|---|---|
![]() RS «Colin Archer» Foto: Anders Beer Wilse | |||
Generell info | |||
Klasse | Eldre klasse | ||
Konstruktør | Colin Archer | ||
Byggeår | 1893 | ||
Oppkalt etter | Colin Archer | ||
Fartøyets egenskaper[a] | |||
Materiale | Tre | ||
Lengde | 13,95 m | ||
Bredde | 4,65 m | ||
Dypgående | 2,25 m | ||
Seilareal | 111 m² | ||
Statistikk | |||
Satt inn i tjeneste | 1893 | ||
Tatt ut av tjeneste | 1933 | ||
Menneskeliv berget | 274 | ||
Fartøy berget | 67 | ||
Fartøy assistert | 1522 | ||
a^ Ved overlevering hvis ikke annet er angitt |
Selv om nummeret skulle tilsi det, var ikke RS 1 «Colin Archer» den første redningsskøyta i tjeneste.
Under en orkanaktig fralandsstorm som traff Telemark og Agder 12. februar 1892 reddet flere av Archers losbåter med jernkjøl mange fiskere i havsnød. Man tenkte da at losene kunne utgjøre redningsvesenet. Et lokallag i Langesund samlet inn penger og satte en skøyte i bestilling hos Thor Martin Jenssen som var formann ved Porsgrunds Baadbyggeri.
Thor Martin Jenssen hadde vært formann hos Colin Archer fra 1879–1884 og startet deretter Eidanger Baadbyggeri, i sameie med investorfirmaet Thorsen og Johannessen fra mars 1886 til ca 1889. De første losskøytene Jenssen bygget, var etter Colin Archers tegninger, men nå bygget han større losskøyter enn Archer og de var konstruert av kollegaer i verftet. De nye skøytene var også av Archer-typen, skarpe i baugen, kravellbygde og dype med utvendig ballastkjøl.
Bergens Kreds kjøpte inn for egne midler, losskøyta «Tordenskjold», også den bygget av Thor Martin Jenssen, da ved Eidanger Baadbyggeri. «Tordenskjold» var bygget i 1888, konstruert av en av på verftet og var av Archer-typen. Med lengde på 40 norske fot (41,2 engelske fot) var den da Norges største losskøyte[1] og derved godt egnet til losredningsskøyte, men måtte bygges om med synkefri innredning. Bergens Kreds bestilte også en losredningsskøyte av Colin Archer som skulle være 38 fot.
Langesunds skøyte ble 43 fot, fikk navnet «Langesund» og ble sjøsatt 31 januar 1893. Siden omtrent halvparten av midlene til båten var samlet inn lokalt, skulle båten ha tjeneste i Langesunds havområde. Den fikk derfor bynavnet malt i seilet sammen med bokstavene RS i en rød ring.
På Redningsselskapets generalmøte i juli 1892, ble det bestemt å bygge to skøyter. Dette skulle også være skøyter egnet både til losing og redning.
En anbuds- og konstruksjonskonkurranse ble utlyst slik at flere enn Jenssen og Archer skulle få bestillinger. Blant de syv anbudene som kom inn, var det en som skilte seg ut med spesielt høyt fribord, svært mye ballast og større lengde. Denne, som var innsendt av Arendalsmannen Christian Lauritz Stephansen, reder, lystbåtseiler og båtkonstruktør, var tydelig meget sjødyktig og satte en ny standard de andre ikke tilfredsstilte. Bedømmelseskomiteen, som var ledet av Archer, innstilte på, riktignok under dissens, at Stephansens skulle kåres til vinner. Siden de andre modellene nå ikke ble ansett som sjødyktige nok, innstilte komiteen, enstemmig, at Archer skulle få anledning til å sende inn et forslag til vurdering på en større losredningsskøyte basert på komiteens nye sjødyktighetsvurderinger.
Stephansens skøyte hadde to master og mindre seilføring enn vanlig på losskøytene, men siden båten var smalere enn vanlig, håpet man dette ville gi nok fart nødvendig med konkurranselosingen (førstemann fikk losoppdraget).
Archer valgte også to master til sitt forslag. Archer hadde sittet i Redningsselskapets båtkomite før generalmøtet og som konkluderte med at større redningsskøyter kun til redningstjeneste var det som man burde satse på. Generalmøtet etterpå gikk imidlertid inn for losredningsskøyter. Med Stephansen som brøytet vei for 2-mastere, valgte Archer å gjøre det samme. Dessuten ville det bli god utprøving av enmastede losredningsskøyter med de tre som allerede var under bygging eller i bestilling.
Archer baserte sin skøyte på sin siste losskøyte levert til Stråholmen. Den ble forstørret, fribordet lagt på og jernkjølen betydelig større. Skøyta ble sjøsatt midt i juli 1893 og prøvet ut av loser lokalt, mest med losing da det var sommer. I september ble den seilt til Oslo og overrakt redningsselskapet og vist fram til presse og publikum. Redningsselskapet var svært fornøyd med skøyta og besluttet å kalle den opp etter konstruktøren.
Fordi skøyta skulle ha tjeneste i hele Nord-Norge, passet det ikke med bynavn i seilet, og som selskapets første skøyte sentralt, ble det bare malt RS No.1 i en rød ring i seilet.
Colin Archers 38 fots losredningsskøyte til Bergen fikk navnet «Feie». Siden nødstedte ikke hadde kommunikasjonsmulighet, og man ikke hadde værmeldinger, måtte redningsskøytene være med ut på fiskefeltet hver dag. Dette kom i konflikt med losenes arbeid og de trakk seg fra samarbeidet. Skøytene ble overført til selskapet som måtte ansette eget mannskap. Losredningsskøytene fikk da nr. 2, 3 og 4. Skøyta etter Stephansens tegning (modifisert av Archer), ble etter en anbudsrunde bygget av Thor Martin Jenssen ved Porsgrunds Baadbyggeri, ble nr. 5 og fikk navnet «Liv».
Denne første vinteren gjorde redningsskøytene nytte for seg med å slepe inn fiskere når vinden økte og flere ble også reddet. Men fortsatt var mange skeptiske til hva et seilfartøy kunne utføre i en virkelig storstorm. Denne skepsis fikk RS 1 «Colin Archer» til fulle gjort til skamme ved redningsaksjonen i Hamningberg 20. mai i 1894. Her ble 37 fiskere berget under en voldsom orkan og fartøyets utmerkede seilegenskaper i hardt vær bevist til fulle. Denne redningsbragden ble også avgjørende for selskapet økonomi da hele landet laget redningsforeninger og samlet inn penger til selskapet både til drift og nybygg.
Redningsskøytas daglige drift besto i å slepe inn fiskebåter, så mange som mulig ad gangen etter størrelse. dette krevde stor stabilitet så mye seil kunne føres. Colin Archer konstruksjon var bredere enn Stephansens og da bredde gir stabilitet, ble Archers konstruksjon den foretrukne for videre bygging.
Colin Archer bygget 13 av de 33 seilende tomasterne, resten ble fordelt på flere andre båtbyggerier, se Liste over redningsskøyter bygget i tre. I Bergen ble det bygget tre skøyter etter deres egne konstruktører, men de var i hovedsak over samme lest som Archers.
Frem til 1933 var RS 1 «Colin Archer» i tjeneste som redningsskøyte og berget 236 personer fra «den visse død», 67 fartøy fra totalforlis og ga assistanse til totalt 1522 fartøy.[2]
I 1933 ble skøyta solgt og ble lystbåt. Den ble seilt til USA og ble der til 1961 da Redningsselskapet kjøpte henne tilbake. Den ble restaurert og seilte i flere år som representantbåt og speiderbåt. I 1972 ble den gitt til Norsk Maritimt Museum som igjen overlot vedlikeholdsansvaret til Seilskøyteklubben Colin Archer. Siden har den vært restaurert flere ganger med det mest omfattende arbeidet i 1975.
«Colin Archer» står i dag på Riksantikvarens liste over verneverdige fartøy.[3]
I mars 2013 oppsto det brann i skøyta på grunn av elektrisk feil. Brannen ble slukket, og skøyta ble slept til Fredrikstad for reparasjon. Sommeren 2014 var Colin Archer igjen i drift, og vant denne sommeren førsteprisen overall i «The Tall Ships Races Fredrikstad».[3]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.