![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/09/Qian_Xuantong.jpg/640px-Qian_Xuantong.jpg&w=640&q=50)
Qian Xuantong
From Wikipedia, the free encyclopedia
Qian Xuantong (tradisjonell kinesisk: 錢玄同, forenklet kinesisk: 钱玄同 , pinyin: Qián Xuántóng , født 1887 i Huzhou i Zhejiang i Kina, død 17. januar 1939) var en kinesisk professor ved Pekinguniversitetet og ved flere universiteter, og fonetiker som arbeidet for fremmet av det kinesiske folkespråk (baihua). Som medarbeider i tidsskriftet La Jeunesse var han med på å legge grunnlaget for 4. mai-bevegelsen.[trenger referanse] Han underviste ved flere universiteter.
Qian Xuantong | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 1887[1][2][3][4]![]() Zhejiang | ||
Død | 17. jan. 1939![]() | ||
Beskjeftigelse | Lingvist, esperantist, universitetslærer ![]() | ||
Utdannet ved | Waseda-universitetet | ||
Far | Qian Zhenchang | ||
Søsken | Qian Xun | ||
Barn | Qian Sanqiang | ||
Nasjonalitet | Republikken Kina |
Qian Xuantong foreslo at det kinesiske skrifttegnsystemet skulle avskaffet. Han var en sterk tilhenger av esperanto, og det var noen anledninger at han foreslo at esperanto skulle erstatte kinesisk.[trenger referanse]
Han gikk også inn for forenkling av det kinesiske tegnspråk og standsardisering av uttalereglene.
Hans sønn Qian Sanqiang var atomfysiker, og bidro til utviklingen av atomvåpen i Kina.