Prestens medhjelper
From Wikipedia, the free encyclopedia
Prestens medhjelper var tidligere et kirkelig og siviladministrativt tillitsverv i Norge; innført i 1629 av Christian IV i en Forordningen om kirketukten, og videreført i Christian Vs Norske Lov av 1687.[1][2]
Oppgavene var dels å gi presten råd og bistand om religiøse og moralske forhold, og å formane syndere. Oppgavene kunne kombineres med rollen som kirkeverge. I løpet av 1700-tallet fikk medhjelperne også siviladministrative oppgaver knyttet til fattigvesen, skole og skattemanntall.[1]
Ordningen tapte betydning utover 1800-tallet,[1] parallelt med innføringen av kommunale, folkevalgte organer. Det ble endelig avløst av menighetsråd i 1920. Noen steder henger rollen som «medhjelper» fremdeles ved, knyttet til symbolske hjelpeoppgaver under gudstjenestene.