Osvald Helmuth
dansk skuespiller og sanger / From Wikipedia, the free encyclopedia
Osvald Helmuth Herbert Pedersen (født 14. juli 1894 i København, død 18. mars 1966 i Skovshoved) var en dansk skuespiller og visesanger. Osvald Helmuths karriere ble innledet i Randers i 1913. Deretter kom han til Nørrebros Teater i København. Han fikk i 1929 sitt store gjennombrudd med revyvisen Ølhunden glammer av Poul Henningsen. Han var med på å danne Cirkusrevyen i 1935. På 1940-tallet feiret han mange triumfer i Dagmar-revyene[2] og var på 1950-tallet en av hovedkreftene bak ABC-revyene.
Osvald Helmuth | |||
---|---|---|---|
Født | 14. juli 1894![]() København | ||
Død | 18. mars 1966[1]![]() | ||
Beskjeftigelse | Sanger, skuespiller, filmregissør, manusforfatter ![]() | ||
Barn | Frits Helmuth | ||
Nasjonalitet | Danmark | ||
Utmerkelser | Ridder av 1. klasse av Dannebrogordenen (1953–) |
Han var den danske revyskuespiller par excellence og stod bak utallige landeplager. Av de mest kjente er Dit hjerte er i fare Andresen, Herlig en sommernat, 100 mand og en bajer og Bar' engang imellem.
Som visefortolker var Osvald Helmuth mangesidig, men huskes især for sine portretter av den vanlige mann i viser som Sagt op, om en oppsigelse; Havnen, om funksjonæren med utlengsel; og Henne om hjørnet, om alkoholikeren på vertshuset. Under den kalde krigen fremførte han Brev til Bulganin, angivelig fra «Nielsen på Åboulevarden 14 til høyre for porten», en dansk oversettelse av østerrikeren Gerhard Bronners tekst til Vienna Midnight Cabaret i 1957 under tittelen Brief an Bulganin. I motsatt ende av repertoaret sang han Gluntarne av Gunnar Wennerberg med Poul Reumert.
Av mere seriøse roller er Jeppe i Jeppe på Bjerget (som gjest på Det kongelige Teater, 1954) og dr. Doolittle i My Fair Lady i 1960.
Han ble ridder av Dannebrogordenen i 1953, og i forbindelse med sitt 50-års skuespillerjubileum i 1963 opphøyd til ridder av 1. grad.
Osvald Helmuth var gift med Sylvira Vernegreen Jeppesen («Søster») som tålte et forferdelig samliv, utsatt for sin manns humørsyke og vedvarende utroskap med partnere av begge kjønn. De fikk sønnen Frits Helmuth som også ble skuespiller og ønsket å lage en film om sin mors liv, men den ble ikke noe av.[3] I stedet laget Per Wennick en dokumentarfilm, Frits - Ølhundens søn, der Frits Helmuth forteller fra sin oppvekst. Alt som liten hadde han blødende magesår, en fange hos foreldre som levde som hund og katt. Osvald Helmuth «er den ekleste karakter man kan tenke seg. I natt kom han hjem med en mann. Jeg kan snart ikke klare det mer. Han er ikke bare full – han er ondskapsfull,» skrev hans kone i sin dagbok.[4]
Osvald Helmuth er begravet på kirkegården i Ordrup.[5]