From Wikipedia, the free encyclopedia
Abstrakt kunst er en kunstbetegnelse som benyttes om nonfigurativ kunst, det vil si malerkunst eller skulpturer som ikke forestiller eller etterligner gjenstander. Det er ikke en stilretning, men en beskrivelse av enhver kunst som unngår etterligning.[1]
Den abstrakte kunsten bruker ikke formene og fargene til å representere noe bestemt ved å ligne dette, men snarere til å gi en opplevelse av noe som ikke helt hører hjemme i vår sansbare verden. Tilskueren står dermed fritt til selv å legge inn sin egen betydning og tolkning.
En ung, den gang ukjent, kunstner ved navn Maurice Denis proklamerte følgende i 1890: «Husk at et maleri – fremfor å være en kamphest, en naken kvinne eller en eller annen anekdote – i bunn og grunn er en plan overflate dekket med farger ordnet på en bestemt måte».[2] Dette kjente sitatet regnes som en fremsynt omtale av et underliggende prinsipp i mye av 1900-tallets kunst, særlig den abstrakte.[3]
I begynnelsen av 1900-tallet var begrepet abstrakt kunst mye brukt også om kunstretninger som bare forvrengte det som var sanset, og man snakket etter hvert om grader av abstraksjon. Kubismen er eksempel på dette, der tittelen på bildet ofte viser hva kunstneren arbeidet ut fra. Også hos, for eksempel, Piet Mondrian kan en se en utvikling fra figurative via kubistiske til helt abstrakte motiver. Fra om lag 1910 vokste den abstrakt kunsten fram, mye på grunn av Pablo Picassos og Georges Braques eksperimenter. Den russiske kunstneren Vasilij Kandinskij skapte figurløse og musikalske bildekomposisjoner. Dette regnes gjerne som den første rene abstrakte kunst.[4] I boken Über das Geistige in der Kunst: Insbesondere in der Malerei (1912), fremmet han et teoretisk grunnlag for abstrakt kunst.[5]
Abstraksjoner er ikke ukjente i tidligere tider. En kan si at linje- og bølgedekor på gjenstander er abstrakte. Både Bibelen og Koranen har bestemmelser om at man ikke skal etterligne levende vesener. I begge religioner ga dette støt til stor kreativitet når det gjelder akseptable utsmykninger, der Alhambrapalasset i Spania er et godt eksempel. Kunstretningene som oppsto omkring 1900-tallet skilte seg imidlertid ut ved at det var frihet til å uttrykke seg figurativt, men man valgte å gå andre veier.[1]