Niels Vogt
From Wikipedia, the free encyclopedia
Niels Petersen Vogt (født 15. april 1817 i Kristiania, død 8. november 1894) var en norsk amtmann og statsråd.
Niels Vogt | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 15. apr. 1817[1][2]![]() Oslo | ||
Død | 8. nov. 1894[1][2]![]() | ||
Beskjeftigelse | Jurist, politiker ![]() | ||
Embete |
| ||
Barn | Benjamin Vogt Nils Vogt Arne Vogt | ||
Nasjonalitet | Norge | ||
Utmerkelser | St. Olavs Orden | ||
Vogt ble innvalgt til Stortinget fra Bergen i 1857. Deretter ble han innvalgt fra Kristiansand i 1862 og gjenvalgt i 1865, 1868 og 1871. Fra 1865 til 1866 var han stortingspresident.
13. mai 1871 ble han utnevnt til sjef for Indredepartementet i Frederik Stangs ministerium. Senere var han vekselsvis medlem av statsrådsavdelingen i Stockholm og indreminister frem til 1884. Høsten 1879 ledet han også Justis- og politidepartementet i seks uker. I likhet med de fleste av medlemmene i Christian August Selmers ministerium (1880–1884), ble han fradømt sitt embete ved Statsrådssaken i mars 1884.
Nils Vogt var amtmann i Søndre Bergenhus amt fra 1850 og stiftamtmann i Kristiansand samt amtmann i Lister og Mandals amt fra 1860 til 1871. Etter sin fratreden som statsråd ble han utnevnt til amtmann i Buskerud amt, et embete han hadde frem til han ble innvilget avskjed i 1890.
Han tok juridisk embetseksamen i 1839 og ble samme å ansatt i Justisdepartementet. Han ble byråsjef i 1843 og ekspedisjonssekretær i 1847. Fra 1841 til 1842 var han konstituert byfogd i Stavanger.
Vogt ble i 1860 utnevnt til ridder av St. Olavs Orden, og i 1866 forfremmet til kommandør. Han var innehaver av storkors av den svenske Nordstjerneordenen og var ridder av den østerrikske Jernkroneordenen.
Han var sønn av ekspedisjonssjef i Kirkedepartementet Peter Vogt og hustru Charlotte Juhl og ble i 1843 gift med Karen Magdalena Arntzen (1819–1870).