![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/59/Izjav1.jpg/640px-Izjav1.jpg&w=640&q=50)
Korfu-deklarasjonen
From Wikipedia, the free encyclopedia
Korfu-deklarasjonen er en avtale som gjorde opprettelsen av Kongeriket Jugoslavia mulig. Det serbiske parlamentet i eksil fattet i 1916 et vedtak om å opprette Kongeriket Jugoslavia i et møte i Korfus kommunale teater på Korfu i Hellas.[1] Deklarasjonen ble underskrevet mot slutten av den første verdenskrig, den 20. juli 1917, av Den jugoslaviske komiteen. Komiteen bestod av eksilpolitikere som representerte slovenere, kroatere og serbere boende i Østerrike-Ungarn og representanter for Kongedømmet Serbia, med politisk sponsing fra Storbritannia og Frankrike under deres erklærte prinsipper om nasjonal selvbestemmelse.
![Thumb image](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/59/Izjav1.jpg/640px-Izjav1.jpg)
![Thumb image](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e1/Izjav2.jpg/640px-Izjav2.jpg)
Deklarasjonen var første steg på veien til etableringen av den nye Staten Jugoslavia. Den forutsatte et parlamentarisk monarki under Karađorđević dynastiet, med udelelig territorium og enhetlig makt, med de tre nasjonale kirkesamfunn og de latinske og kyrilliske alfabeter like for loven, religionsfrihet og allmenn stemmerett. Det ga mulighet for en konstituerende forsamling for å etablere en grunnlov som ville være opprinnelsen til all makt.
Denne staten skal være en garanti for deres nasjonale uavhengighet og av deres generelle nasjonale fremgang og sivilisasjon, og en kraftig voll mot presset fra tyskerne.
Konluderte deklarasjonen
De to som var hovedsaklig ansvarlige for å utforme ordlyden i Korfu-deklarasjonen var den serbiske statsministeren Nikola Pašić og den kroatiske eksilpolitikeren Ante Trumbić, som jobbet for å overvinne offisiell serbisk motstand. Pašić og det serbiske domstolspartiet hadde vært innstilt på en enkel utvidelse av Stor-Serbia ved hjelp av ensidige territorielle gevinster som et resultat av et slagent Østerrike-Ungarn. Utbruddet av februarrevolusjonen i Russland hadde trukket Serbias stormaktmester fra det diplomatiske bordet. Pašić gjorde et kompromiss ved å undertegne erklæringen, og begynte å jobbe bak i kulissene i et forsøk på å diskreditere Den jugoslaviske komiteen, i tilfelle de allierte skulle anse komiteen som den rettmessige regjering i eksil ved den kommende våpenhvilen.
Som en følge av dette ble Kongeriket av serbere, kroater og slovenere etablert den 1. desember 1918. Trumbić ble utnevnt til utenriksminister, og Pašić fant seg selv midlertidig uten makt.