![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/64/Knowledge-Reid-Highsmith.jpeg/640px-Knowledge-Reid-Highsmith.jpeg&w=640&q=50)
Gnostisisme
From Wikipedia, the free encyclopedia
Gnostisisme er en samlebetegnelse på en gruppe religiøse, synkretiske og filosofiske mysteriereligioner og sekter som hadde en betydelig utbredelse i hellenistisk-romersk tid, senantikken og i den tidlige kristne kirke som var særlig forent i læren om at det materielle kosmos var skapt av en ufullkommen gud, «demiurgen», med en del pneuma (pust eller sjel) av en enestående Gud, som er referert til ved tallrike begreper som pleroma[1] («fylden» eller «Den gode Gud»).[2]
![Thumb image](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/64/Knowledge-Reid-Highsmith.jpeg/640px-Knowledge-Reid-Highsmith.jpeg)
Betegnelsen gnostisisme kommer fra gresk γνώσις, gnṓsis, gnosis, som betyr kunnskap, erkjennelse eller innsikt. Men det er ikke den samme type kunnskap som oppnås ved hjelp av fornuft (gresk epistémé, kunnskap), eller bruk av sansene. Beskrivelsene av demiurgen (= skaperen),[3] et begrep med sin opprinnelse i Platons Timaeus,[4] varierer fra å være en legemliggjøring eller inkarnasjon av det onde, til å være kun ufullkommen og som velvillig som dets utilstrekkelighet tillot. Gnostisismen var en dualistisk religion, påvirket av og influerte selv hellenistisk filosofi, jødedommen (se Notzrim), og kristendommen.[5] Men bevegelsens senere sekter, som valentinianismen (etter den kristne gnostikeren Valentinus på 100-tallet e.Kr.) stod for et monistisk verdenssyn.[6] Dette, sammen med ulike oppfatninger av demiurgen, antyder det mangfold av posisjoner opprettholdt innenfor denne kategorien.
Mens gnostisisme av en del forskere har vært ansett som en gren av kristendommen, har alternative teorier hevdet at avhandlinger om gnostiske systemer har eksistert i en del århundrer før den kristne tid, og således før Jesu fødsel.[7] Bevegelsen spredde seg til områder kontrollert av Romerriket og arianske gotere,[8] og det persiske riket. Den fortsatte å utvikle seg i landene rundt Middelhavet og i Midtøsten før og i løpet av 100- og 200-tallet e.Kr. Frammarsjen av islam og dennes pågående ensretting og undertrykkelse, og albigenserkorstoget 1209-29 reduserte i stor grad de middelalderens gnostiske sekter, skjønt noen få mandeanske samfunn fortsatte å eksistere. Gnostiske tanker påvirket flere esoteriske bevegelser på slutten av 1800-tallet og tidlig på 1900-tallet i Europa og Nord-Amerika.