nederlandsk fotballspiller From Wikipedia, the free encyclopedia
Dennis Nicolaas Maria Bergkamp (født 10. mai 1969) er en tidligere nederlandsk fotballspiller som spilte for Ajax, Inter, Arsenal og for det nederlandske landslaget. Bergkamp spilte de fleste kampene plassert mellom førstespissen og midtbanen, også kalt nr. 10-rollen. Her kom hans overblikk og pasninger til sin rett, og han viste playmakeregenskaper. Han ble plukket ut som en av de 125 beste fotballspillerne i historien av Pelé, og han blir sett på som en av de beste utlendingene som har spilt i Premier League noensinne.[1] Han har også blitt kåret som nr. 3 i «FIFA Player of the Year» to ganger. I 2007 ble Bergkamp valgt inn i engelsk fotballs hall of fame som første nederlender til å motta denne utmerkelsen.
Dennis Bergkamp Dennis Nicolaas Maria Bergkamp | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | Dennis Nicolaas Maria Bergkamp 10. mai 1969 (55 år) Amsterdam, Nederland | ||
Beskjeftigelse | Fotballspiller ![]() | ||
Barn | Mitchel Bergkamp | ||
Nasjonalitet | Kongeriket Nederlandene | ||
Utmerkelser | AFC Ajax–player of the year (1993) | ||
Kallenavn | The Iceman, The Dutch Master, Non-Flying Dutchman | ||
Høyde | 183 cm | ||
Posisjon | Spiss | ||
Klubber* | |||
År | Klubber | Kamper (mål) | |
1986–1993 | Ajax | 185 (103) | |
1993–1995 | Inter | 52 (11) | |
1995–2006 | Arsenal | 316 (87) | |
Landslag** | |||
År 1990–2000 |
Lag Nederland |
Kamper (mål) 79 (37) |
|
Dennis Bergkamp ble født og vokste opp i den vestlige delen av Amsterdam. Han er sønn av katolske foreldre og har tre brødre. Han var en stille og rolig gutt som sjelden gikk ut, og han tilbrakte heller tiden hjemme. Foreldrene, som var ivrige fotballtilhengere kalte ham opp etter Denis Law, en tidligere spiss for Manchester United og Skottland. Funksjonæren i folkeregisteret syntes Denis lignet for mye på Denise og dermed ble Dennis det endelige valget. Hans mellomnavn «Maria» har vekket oppsikt, men navnet er meget vanlig mellomnavn for katolske gutter i Nederland. Bergkamps første fotballklubb var Wilskracht/SNL. Han gikk på Sint-Nicolaaslyceum-skolen i Amsterdam som ung.
Bergkamp ble tidlig oppdaget, og tok del i Ajax' velkjente talentprogram da han bare var tolv år gammel. Allikevel fikk han sin debut for Ajax av trener Johan Cruijff 14. desember 1986 mot Roda JC bare 17 år gammel. Denne sesongen fikk unge Bergkamp hele 14 kamper. Han var innbytter for Ajax' da de seiret i Cupvinnercupen mot Lokomotive Leipzig.
Sesongen etter var Bergkamp fast på Ajax, og han var med på å vinne ligaen i 1990, UEFA-cupen i 1992, og KNVB-cupen i 1993. I de tre sesongene fra 1991 til 1993 ble Bergkamp toppscorer i Æresdivisjonen, og ble kåret til årets spiller i 1992 og i 1993. Bergkamp scoret 103 mål på 185 kamper for Ajax.
Sommeren 1993 ble Bergkamp sammen med kameraten Wim Jonk, kjøpt av italienske Inter, for £12 000 000. Dessverre for Bergkamp ble tiden i Inter aldri noen suksess, tross store forventninger. Til tross for at Bergkamp var med på å vinne UEFA-cupen i 1994, klarte han aldri å venne seg til den defensive italienske stilen. Dette førte til at han bare scoret elleve mål på sine 50 kamper for de blå-svarte. Bergkamps svake prestasjoner og sin til tider arrogante holdning ovenfor presse og fans ble ikke særlig godt likt blant fansen. Av fansen ble han kalt «Beavis», som viser til serien om Beavis and Butt-Head. Sommeren 1996 ble Bergkamp solgt til Arsenal for £7 500 000.
Etter to sesonger i Inter ble Bergkamp hentet av Arsenals manager Bruce Rioch i juni 1995 for £7,5 millioner. Bergkamp fikk sin debut mot Middlesbrough i august 1995, men Bergkamp trengte litt tid til å venne seg til den engelske spillestilen. Først i sin åttende kamp for Arsenal klarte han å score, i kampen mot Southampton. Han vokste i rollen som hengende spiss bak storscorer Ian Wright, og de to formet et svært effektivt og velspillende partnerskap.
Bergkamps ankomst hos Arsenal var på mange måter betydningsfull, ikke bare var han en av de første verdensklassespillerne fra utlandet til å slutte seg til en engelsk klubb etter Heysel-tragedien og utestengelsen av engelske lag i europacupene, men han var også en sterk bidragsyter til klubbens suksess etter noen dårlige år på midten av 90-tallet. Det er blitt antydet at denne signeringen, som tidligere viseformannen i Arsenal, David Dein, var sterkt delaktig i, kanskje har vært den en av de viktigste i Arsenals historie, blant annet ved å gjøre klubben mer attraktiv for andre klassespillere.
Etter at Arsène Wenger kom til klubben i september 1996 begynte Bergkamp å prestere. Arsenal vant Premier League og FA-cupen i 1997-98-sesongen (Bergkamp gikk glipp av finalen på grunn av en skade), og han ble valgt til «PFA Player of the Year». I september 1997 ble han den første og til nå den eneste spilleren til å komme på 1.-, 2.- og 3.-plass i «Match of the Day's Goal of the Month competition», for to av målene i et hattrick mot Leicester City, og ett mål mot Southampton. Den sesongen scoret han 16 mål, i tillegg for å gjøre seg bemerket med mange målgivende pasninger. Sommeren etter denne sesongen hjalp han Nederland til en 4.-plass i VM 1998.
I sesongene etter klarte han ikke å komme opp på det utrolige nivået han hadde den tidligere sesongen, men allikevel var Bergkamp selvskreven i Arsenals første 11-er. I 2001-2002-sesongen vant han «The Double» nok en gang, FA-cupen i 2003 og Premier League for 3. gang i 2004. I resten av Europa hadde de lite suksess, og det nærmeste de kom var da de tapte UEFA-cupfinalen i 2000 mot Galatasaray etter straffespark-konkurranse, og deres finaletap mot Barcelona i Mesterligaen-finalen i 2006. Bergkamp kjørte helt ned til Paris fra London, men ble bare ubenyttet reserve i det som ville blitt hans siste offisielle kamp for Arsenal.
I 2005 virket det som om Arsenal var noe motvillige til å tilby Bergkamp ny kontrakt, noe som førte til spekulasjoner om at han var på vei bort fra klubben, og kanskje ville gi seg som fotballspiller. Bergkamp hadde uttalt at han kom til å gi seg med fotball om han ikke ble tilbudt en ny kontrakt fra Arsenal for 2005-2006-sesongen, til tross for at hans tidligere klubb viste interesse for ham. Etter Arsenals straffsparkseier i FA-cupfinalen mot Manchester United i Cardiff ble det offentliggjort at han ville signere en ny ettårskontrakt med klubben, noe som ville gjøre at han fikk være med på Arsenal siste sesong på Arsenal Stadium, bedre kjent som Highbury.
I hjemmekampen mot West Bromwich 15. april 2006 hadde Arsenals supportere dedikert den originale «Supporters Day» (en av dagene som skulle hylle Arsenals siste år på ærverdige Highbury før flyttingen til Emirates Stadium) til «Dennis Bergkamp Day» for å hylle Bergkamps tid i Arsenal. Bergkamp startet kampen som reserve, men kom inn i andre omgang. Han bemerket seg først ved å gi Robert Pires en målgivende pasning, for så å score et mål selv. Dette var det siste målet Dennis Bergkamp scoret i Arsenals farger og i profesjonell fotball.
Bergkamp la offisielt opp etter Champions League-finalen mot Barcelona 17. mai 2006. Hans siste kamp for Arsenal var i kampen mot Wigan 7. mai 2006. Han scoret 121 mål for Arsenal på 424 kamper, og hadde 166 målgivende pasninger i Arsenal-karrieren sin. Det gjør ham til en av de tre beste «målgivende pasning»-spillerne i Premier Leagues historie.[2]
Dennis Bergkamp debuterte for Nederland 26. september 1990 mot Italia. Hans første store turnering var i EM 1992 hvor Nederland var regjerende mester. Nederland tapte semifinalen på straffespark, til tross for at Bergkamp scoret både i selve kampen og i straffespark-konkurransen.
Bergkamp utmerket seg under VM 1994, han spilte i alle Nederlands kamper og gjorde seg bemerket ved å score et mål mot Brasil, en kamp Nederland tapte 3-2. Nederland skuffet stort i EM 1996, og kom bare til kvartfinalen. Bergkamp scoret mål i løpet av turneringen.
Under VM 1998 scoret Bergkamp tre ganger, det ene i det 89. minutt mot Argentina i kvartfinalen. Han leverte et betydelig bidrag i at Nederland gikk videre til semifinalen.
Nederland var vertsnasjon i EM 2000, og var en av de store favorittene. Etter å ha gått videre fra «dødens gruppe», tapte de til slutt for Italia i semifinalen. Bergkamp scoret ikke under turneringen, men spilte allikevel en viktig rolle i dette laget. Etter semifinaletapet annonserte Bergkamp at han ville gi seg på landslaget fordi neste turnering, VM 2002 kom til å bli spilt i Japan og Sør-Korea, og på grunn av Bergkamps flyskrekk ville det bli umulig å komme seg helt ned til Asia. Han spilte ikke i kvalifiseringskampene fordi han mente det ville være «urettferdig».
Han endte sin internasjonale karriere som toppscorer for Nederland med 37 mål på 79 kamper. Denne rekorden har dog senere blitt slått av Patrick Kluivert som for øyeblikket har 40 mål for Nederland.
Bergkamp fikk æren av å spille sin Testimonial kamp på Arsenals nye hjemmebane Emirates Stadium, som den første kampen noensinne på denne banen. Den 22. juli ble kampen spilt, til ære for Dennis Bergkamp og det mot hans gamle klubb Ajax. Bergkamp tok avspark sammen med sin far Wim og hans sønn Mitchel. Alle hans fire barn var denne kamps maskotter. Første omgang ble spilt av Arsenals vanlige lag mot Ajax’ vanlige lag, mens 2.Omgang ble spilt av kjente eksfotballspillere på begge lag. For eksempel; Ian Wright, Patrick Vieira, Emmanuel Petit og David Seaman for Arsenal, og bl.a. Marco van Basten, Danny Blind, Johan Cruijff, Frank og Ronald de Boer for Ajax. Arsenal vant kampen 2-1 etter mål av Thierry Henry og Nwankwo Kanu; Klaas-Jan Huntelaar hadde gitt Ajax en tidlig ledelse. Ajax fikk også straffepark i kampen, etter at Gilles Grimandi felte Edgar Davids bakfra, men Ronald de Boer bommet på straffen, noe som meg meget stor sannsynlighet ble gjort med vilje slik at Bergkamp kunne avslutte karrieren med seier i sin testimonial kamp.[3]
Dennis Bergkamp spilte ofte i rommet mellom første spissen og midtbanen. Hans eksepsjonelle ro og kontroll gjorde at han skapte mange scoringsmuligheter, og derav kallenavnet ’The Iceman’ (Ismannen, kald som is). Bergkamp har uttalt at han gjerne tenkte seg ut akkurat hvordan han skulle utføre målet sitt og det til og med før sjansen kom, noe som førte til at han så å si kunne gjøre trikset i blinde. To gode eksempler på dette er ’goal of the season 2002’-målet mot Newcastle den 2. mars 2002, og seiersmålet til Nederland mot Argentina i kvartfinalen i VM 1998. Målet mot Newcastle ble kåret til Premier Leagues andre beste mål i ligaens ti første år etter David Beckhams lobb mot Wimbledon i 1996.
Begge disse målene viste Bergkamps utrolige spissegenskaper; Hans briljante ballkontroll, hans sublime første touch, hans evne til å komme seg forbi forsvarere ved kvikk tenking, og hans valg til å score (eller målgivende pasninger) fra utsiden av 16-meteren. Videre kan man se analyse av Newcastle målet på BBC Sports nettside her, og målet mot Argentina kan bli funnet i videoarkivet til FIFAs VM nettside her Arkivert 15. juni 2006 hos Wayback Machine.
Bergkamp har tidligere uttalt at hans ideal i barndommen var Glenn Hoddle, men har flere ganger nektet at han er Spurs supporter; «Kanskje jeg var..kanskje jeg er, litt annerledes enn andre spillere. Andre spillere vil si at Pelé, Maradona eller Cruijff var deres idoler, jeg ville si Glenn Hoddle. Hovedpoenget er at jeg var fan av Glenn Hoddle. Når man ville se Glenn Hoddle spille, måtte man se på Tottenham. Folk antyder ofte at jeg er Spurs supporter, men det er ikke sant. Jeg var supporter av Glenn Hoddle, ikke av Spurs».[4]
Dennis Bergkamp var aktuell som speider for Arsenal, eller som trener for Arsenals ungdomslag rett etter at han hadde lagt opp, men Bergkamp uttalte selv at etter 25 år med toppfotball trengte han en pause.[5] 9. april 2008 ble det kjent at Dennis Bergkamp selv hadde meldt seg på et forkortet trenerkurs, spesielt tilrettelagt for tidligere proff-fotballspillere.[6] Senere ble det kjent at Bergkamp kommer til å gå i praksis i Ajax under trener Marco van Basten. Dermed er Bergkamp tilbake i klubben som han spilte i fra 1986–1993.
Fra 24. oktober 2008 til Juli 2009 var Dennis Bergkamp assistent-trener for Nederland B under ledelse av Johan Neeskens.[7] Etter avviklingen av Nederlands B-landslag er Bergkamp nå trener for Ajax' A1-lag, juniorlaget.[8]
I «Brilliant Orange» (ISBN 0-7475-5310-6), David Winners analyser av måten nederlandsk fotball og nederlandsk kultur blender, analyserer skulptøren Jeroen Henneman effekten av Dennis Bergkamps pasninger og hvordan de kan splitte et forsvar: «Det er et mirakel. I et øyeblikk er banen smal og trang, i det neste er det stort og vidt». Bergkamps kontroll og ferdigheter i å sentre ballen har gjort at han er yndling blant Arsenals supportere, som har gitt ham kallenavnet «Gud». Andre av Bergkamps kallenavn er blant andre «Dennis the Menace», «The Dutch Master», «Iceman», «Bergy» og «Beavis».
Arsène Wenger sa om ham etter Arsenals 3-1 seier mot West Bromwich, den 16. april 2006:
Intelligens og klasse. Klasse er selvsagt, normalt sett i sammenheng med hva du kan gjøre med en ball, men intelligensen gjør at man bruker teknikken på en effektiv måte. Det blir på samme måte som når noen med et stort ordforråd ikke bruker intelligente ord, men en som har et stort ordforråd snakker likevel intelligent, og det er det som er med Dennis Bergkamp. Det han gjør, det er alltid et hode, alltid en hjerne. Og hans teknikk gir han lov til gjøre det han ser, og det han har tenkt til å gjøre.[9]
Bergkamps tidligere angrepspartner Thierry Henry hedret nederlenderen i hans siste kamp for klubben:
Dennis er den beste spilleren jeg har spilt med som spisspartner. Det er en drøm for en spiss å ha ham på laget sitt[10]
Arsenal-legenden Ian Wright sa om Bergkamp:
Han er en messias. Vi sa til ham at han måtte få oss ut i europacupspill da han kom til klubben, og det var akkurat det han gjorde[11]
I april 2006, skrev Simon Kuper i Financial Times:
En kveld sist år samlet det seg noen legender innen nederlandsk fotball for et måltid i et hus i Amsterdam. Rundt midnatt begynte man å diskutere, hvem er den beste nederlandske fotballspilleren noensinne? Nederlendere har blitt kåret til Årets spiller i Europa syv ganger, mer enn noen nasjon sett bort fra Tyskland. Allikevel valgte Jan Mulder, eks-fotballspiller og nå forfatter en spiller som aldri før hadde vunnet denne utmerkelsen, eller Champions League: «Bergkamp. Han har den fineste teknikken» sa Mulder. Guus Hiddink, den velkjente nederlandske treneren, nikket og «avgjørelsen» var tatt[12]
Dennis Bergkamp er velkjent for sin frykt for å fly. Noe som utviklet seg etter at det nederlandske landslaget var involvert i en episode med flyet under VM 1994 i USA.[13] Det nederlandske landslaget fløy sammen med en gruppe journalister, en av journalistene begynte å gjøre bemerkninger om at det var lang ventetid, og lurte på om det kanskje var en bombe om bord på flyet. Dette førte til at mange av passasjerene ble sjokkerte, noen fikk panikk og spesielt Bergkamp ble truffet av panikken. Helt siden den gangen har Bergkamp mislikt å fly. Dette førte til kallenavnet «Non-Flying Dutchman» (den ikke-flygende hollender), en parodi på «Den flygende hollender». Dette gjorde at Bergkamp ikke lenger kunne spille kamper utenfor England, og han var villig til å kjøre eller ta tog om han ble spurt, og om det virkelig var viktig at han ble med på bortekamper utenfor England. På grunn av lang reisetid førte det til at han gikk glipp av de fleste bortekamper i Europa.
Dennis Bergkamp er gift med Henrita Ruizendaal som han har fire barn med.
Bergkamp er bestevenn med Marc Overmars. Overmars ble til tider kritisert under sin tid i Arsenal for «å ikke ville sentre ballen til andre enn kamerat Bergkamp».[14]
Klubb | Sesong | Liga | |||
---|---|---|---|---|---|
Kamper | Mål | Målgivende | |||
Ajax Amsterdam | 1986-87 | 14 | 8 | - | |
1987-88 | 25 | 5 | - | ||
1988-89 | 30 | 13 | - | ||
1989-90 | 25 | 8 | - | ||
1990-91 | 33 | 25 | - | ||
1991-92 | 30 | 24 | - | ||
1992-93 | 28 | 26 | - | ||
Totalt i Ajax | 185 | 103 | ? | ||
Inter | 1993–94 | 31 | 8 | - | |
1994–95 | 21 | 3 | - | ||
Totalt i Inter | 52 | 11 | ? | ||
Arsenal | 1995–96 | 33 | 11 | 12 | |
1996–97 | 29 | 12 | 13 | ||
1997–98 | 28 | 16 | 15 | ||
1998–99 | 29 | 12 | 13 | ||
1999–00 | 28 | 6 | 10 | ||
2000–01 | 25 | 3 | 4 | ||
2001–02 | 33 | 9 | 15 | ||
2002–03 | 29 | 4 | 8 | ||
2003–04 | 28 | 4 | 8 | ||
2004–05 | 30 | 8 | 12 | ||
2005–06 | 24 | 2 | 3 | ||
Totalt i Arsenal | 316 | 87 | 113 | ||
Totalt i karrieren | 553 | 201 | ? | ||
(Klubbstatistikk avsluttet 28. oktober 2008)