From Wikipedia, the free encyclopedia
Bengt R. Jonsson (født 19. mars 1930, død 7. september 2008) var en svensk professor i etno-musikk, og en av Nordens mest markante folklorister. Jonsson er særlig kjent som balladeforsker.
Bengt R. Jonsson | |||
---|---|---|---|
Født | 19. mars 1930![]() Vänersborg | ||
Død | 7. sep. 2008![]() | ||
Beskjeftigelse | Musikkforsker, etnolog, litteraturhistoriker, folklorist ![]() | ||
Nasjonalitet | Sverige[1] | ||
Medlem av | Det Norske Videnskaps-Akademi Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien | ||
Jonsson var knyttet til Svensk Visarkiv fra 1954 og fungerte gjennom flere decennier som arkivets leder. Han var redaktør av Sumlen. Årsbok för vis- och Folkmusikforskning 1976- og sekretær for Samfundet för visforskning. I tillegg også redaktør av ARV Scandinavian Yearbook of Folklore.
Bengt R. Jonsson var dessuten hovedansvarlig for den vitenskapelige utgaven av Sveriges Medeltida Ballader:
1983: B1 Naturmytiska visor II (SMB 1-36)
1986; B2 Legendvisor och Historiske visor (SMB 37-54, 55-65)
1990: B3 Riddarvisor (SMB 66-130)
B4:1 Riddarvisor II (SMB 131-169)
B4:2 Riddarvisor II (SMB 170-196)
B5:1 Kämpavisor och Skämtvisor I (SMB 197-219, 220-233)
2001: B5:2 Skämtvisor II (SMB 234-263)
Bengt R. Jonsson har i sin meget bredt anlagte artikkel om «Bråvalla och Lena», og i flere andre skrifter, blant annet i «Kring Sophus Bugges balladuppfattning» (1992:138ff), hevdet at balladediktingen i all hovedsak måtte ha kommet til Skandinavia gjennom det norske hoffmiljøet ved Akershus slott i Oslo mot slutten av 1200-tallet. At dronning Eufemia oppholdt seg her da hun fikk oversatt tre ridderdikt til svensk, de såkalte Eufemiavisene, som tributt til sin kommende svigersønn, er vel kjent, men Jonsson er den første som har tillagt dette hoffmiljøet noen større betydning som kulturell innovatør for den skandinaviske riddervise.
Ettersom Danmark og Sverige har langt flere ridderviser enn Norge og Færøyene (dvs. det vestnordiske balladeområdet) har en regnet med at riddervisene måtte ha oppstått innenfor det østnordiske balladeområdet. Jonsson påpeker at fraværet av norsk adel, og rene historiske tilfeldigheter, var skyld i en slik utvikling, og at det ikke nødvendigvis var slik at en innenfor det vestnordiske balladeområdet på grunn av villere natur og et barskere folkelynne skulle ha foretrukket kjempe- og trollvisene.
Som ved de fleste europeiske hoff var den franske ridderdiktingen blitt spredd via England, men ifølge Jonsson skal balladen, samtidig med den øvrige ridderlitteraturen, ha spredd seg som en fullt ferdig genre. Blant den importert hoffpoesien vant dansevisene raskt popularitet og spredte seg både geografisk og sosialt. Dansevisene ble avholdt og brukt i alle de nordiske landene.
Jonsson mente å se tydelige merker etter påvirkning fra balladegenren i de såkalte Eufemiavisene, slik de ble gjendiktet i hoffmiljøet på Akershus slott. Derfor mente han at også balladediktningen måtte ha vært dyrket innenfor de samme kretser, og at Norge dermed inntar rollen som opphavssted for den nordiske ridderballaden. Diktingen må således ha spredd seg herfra til de andre nordiske land.
Dermed går Jonsson mot ideen om at balladegendren oppsto isolert på grunnlag av annen metrisk hofflitteratur, slik som tidligere antatt, og mener moten med sangdanser spredde seg utover landet fra Oslo og et par andre kultursentra i Norge.
Som hyllest fra gode kolleger utkom Inte bara visor. Studier kring folklig diktning och musik tillägnade Bengt R.- Jonsson den 19. mars 1990, redigert av Eva Danielson . Skrifter utgivna av Svensk visarkiv 11. Stockholm.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.