Antonio de Torres Jurado
From Wikipedia, the free encyclopedia
Antonio de Torres Jurado, kjent som Torres, (født 13. juni 1817, død 19. november 1892) omtales som det 19. århundres viktigste gitarmaker. Det er hans gitarkonstruksjon man ser igjen i dagens klassiske gitar, og er slik også forløperen til de aller fleste akustiske gitarer slik vi kjenner dem.
Antonio de Torres Jurado | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 13. juni 1817 La Cañada de San Urbano[1] | ||
Død | 19. november 1892 (75 år) Almería[1] | ||
Beskjeftigelse | Musikkinstrumentmaker, musiker ![]() | ||
Nasjonalitet | Spania | ||
Når Torres utviklet sin variant, var gitaren i ferd med å miste terreng til instrumenter som passet bedre til romantikkens mer dramatiske uttrykk, og fokus på sterke følelser. Den opprinnelige gitaren ble også sterkt assosiert med bønder og sigøynere, som «klimpret for småmynt på skjenkestuer», og sett på som lavkultur.
I 1869 hørte Torres den 17 år gamle gitaristen Francisco Tárrega spille, og ble så imponert at han gav ham en av sine gitarer. Tárrega var en musiker som forstod hvor publikum nå var på vei, og var samtidig særdeles talentfull. Med gitaren til Torres fant han uttrykket folk ønsket i datidens musikk, og bidro sterkt til at interessen for gitaren ble fornyet. Han skrev små mesterstykker for instrumentet, gjerne inspirert av Chopin, og ga gitaren et romantisk og temperamentsfullt uttrykk som har bergtatt publikum og influert klassisk gitarmusikk helt frem til i dag.[2]
Samarbeidet ble en milepæl i gitarens historie, både på grunn av den nye konstruksjonen, og den unge gitaristens nye teknikker, uttrykk og komposisjoner. Torres hadde klart å gi instrumentet volum og dynamikk, og en dramatisk klang, ikke minst ved å forstørre kroppen, gi den enda mer timeglassfasong, og forlenge gripebrettet. Han fant også opp bracings, som er linjer av treverk som er limt i viftefasong under lokket på gitaren. Viftefasongen bidro til at lyden ble projisert ut av lydhullet på en effektiv måte, samtidig som de støttet den tynne treplaten. Dette er en viktig konstruksjonsdetalj som dagens gitarmakere eksperimenterer videre med for å finne den optimale lyden.[3]
Torres levde i fattigdom, og fikk bare helt lokal anerkjennelse i sin levetid. Han døde i 1892, 75 år gammel.