![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bf/Athelstan.jpg/640px-Athelstan.jpg&w=640&q=50)
Adalstein av England
From Wikipedia, the free encyclopedia
Æthelstan eller Adalstein (angelsaksisk: Æþelstan, Æðelstān, betydning «edel stein»; født ca. 894, død 27. oktober 939) var konge av angelsakserne fra 924 til 927, en tittel etablert av Alfred den store, og konge av englenderne fra 927 til 939.[3] Han var sønn av kong Edvard den eldre og hans første hustru Ecgwynn. Moderne historikere vurderer ham som den første konge av England og som en av de største angelsaksiske konger. Han giftet seg derimot aldri, og ble etterfulgt av sin halvbror Edmund.
Adalstein Konge av England | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | ca. 894 Wessex | ||
Død | 27. oktober 939 Gloucester | ||
Beskjeftigelse | Monark ![]() | ||
Embete | |||
Ektefelle | Ingen | ||
Far | Edvard den eldre[1][2] | ||
Mor | Ecgwynn[1][2] | ||
Søsken | 9 oppføringer
Ædgyth av England
Eadgifu av Wessex Eadburh av Winchester Edmund I av England Edred av England Ethelweard av England Edwin, son of Edward the Elder Edith of Polesworth[1] Eadhild | ||
Barn | Ingen | ||
Nasjonalitet | Wessex Kongeriket England | ||
Gravlagt | Malmesbury Abbey | ||
Annet navn | Æðelstān, Adalstein | ||
Regjeringstid | 924 – 939 | ||
Æthelstan er kjent i norsk historie som Adalstein ved at han var fosterfar til den seinere norske kong Håkon den gode, som av den grunn ble kalt Håkon Adalsteinsfostre. Kong Håkon fikk en kristen oppdragelse av sin formynder, og forsøkte forgjeves å innføre kristendommen i Norge. I de norske kongesagaene, Snorres Heimskringla, ble Adalstein omtalt som «kong Adalstein». Egil Skallagrimson og broren Torolv var leiesoldater i Adalsteins tjeneste. Da Torolv falt i et slag ble Egil svært morsk, forteller Egils saga, og den engelske kongen måtte blidgjøre ham med flere gylne gaver, foruten to kister med sølv som erstatning for brorens død. En søster av Adalstein ble i 926 giftet bort til Sigtrygg Caech, en norrøn-gælisk konge av Jorvik (York).
Da Edvard døde i juli 924 ble Æthelstan akseptert av stormennene i Mercia som konge. Hans halvbror Ælfweard kan ha blitt akseptert som konge i Wessex, men han døde kun 16 dager etter deres fars død. Æthelstan møtte fortsatt motstand i Wessex i flere måneder og ble ikke kronet før i september 925. I 927 erobret han det gjenværende norrøne kongedømmet Jorvik i Northumbria, og det gjorde ham til den første angelsaksiske hersker som styrte over hele England. I 934 invaderte han Skottland og tvang Konstantin II til å underkaste seg, men Æthelstans styre var mislikt av både skotter og norrøne, og i 937 invaderte de England med en felles hær. Æthelstan beseiret dem i det avgjørende slaget ved Brunanburh, en seier som ga ham stor prestisje både på De britiske øyer og på det europeiske fastlandet. Etter hans død i 939 tok de norrøne tilbake kontrollen over Jorvik, og det ble ikke endelig erobret på nytt før i 954.
Æthelstan sentraliserte regjeringen; han økte kontrollen over produksjonen av chartere og samlet de ledende menn fra fjerne områder til sine råd. I disse møtene deltok også herskere fra utenfor hans rike, særskilt walisiske konger, som således anerkjente hans overherredømme. Flere juridiske tekster er bevart fra hans styre enn fra noen andre angelsaksiske konger fra 900-tallet. De viser hans bekymring for utstrakte tyverier, og den store trussel det utgjorde for den samfunnsmessige orden. Hans juridiske reformer bygde på de til hans bestefar, Alfred den store. Æthelstan var en av de mest fromme av de vestsaksiske konger, og var kjent for å samle relikvier og grunnlegge kirker. Hans husholdning var et senter for angelsaksisk lærdom som under hans bestefar, og det la grunnlaget for den benediktinske klosterreform senere i århundret. Ingen annen vestsaksisk konge spilte en slik aktiv rolle i europeisk politikk som Æthelstan, til og med i Norge, og sørget for ekteskap for flere av sine søstre til herskere i europeiske stater.