Epizootoloģija
From Wikipedia, the free encyclopedia
Epizootoloģija (grieķu: epi — 'uz', 'virs', zōon — 'dzīvnieks', logos — 'mācība')[1] ir zinātne, kura pēta epidēmiska rakstura dzīvnieku infekcijas slimības (epizootijas), to izplatību un likvidācijas likumsakarības, klīniskās pazīmes, apkarošanu un profilaksi.
Izšķir vispārīgo epizootoloģiju, kas izskaidro dzīvnieku infekcijas slimību vispārējās izcelšanās un attīstības likumus un vispārējās cīņas pasākumus pret tām un speciālo epizootoloģiju, kas pēta atsevišķas dzīvnieku infekcijas slimības, to izcelšanos, izpausmi, diagnostiku, apkarošanu un profilaksi.