Vokietijos–TSRS karas
From Wikipedia, the free encyclopedia
From Wikipedia, the free encyclopedia
Vokietijos–Sovietų Sąjungos karas, Antrojo Pasaulinio karo Rytų frontas (rus. Великая Отечественная война; 1941 m. birželio 22 d. – 1945 m. gegužės 9 d.) – karas tarp Sovietų Sąjungos iš vienos pusės ir nacistinės Vokietijos bei jos sąjungininkių (Italija, Rumunija, Bulgarija, Vengrija, Slovakija, Suomija, Kroatija) – iš kitos. Pasibaigė Raudonosios armijos pergale ir Trečiojo reicho kapituliacija.
Vokietijos–TSRS karas | |||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Priklauso: Antrasis pasaulinis karas | |||||||||||
![]() Vokiečių kariai įsiveržia į Sovietų Sąjungą 1941 m. birželio 22 d. | |||||||||||
|
Svarbi Antrojo pasaulinio karo dalis. Nuo karo pradžios per pirmuosius trejus metus Rytų fronte veikė 90 proc. visų Vermachto sausumos pajėgų, neskaitant kitų „Ašies“ šalių karinių pajėgų.[1] Po Sąjungininkų išsilaipinimo Normandijoje 1944 m. birželį, Rytų fronte tebekovojo apie du trečdalius Vermachto pajėgų.[2] Rytų fronte vyko didžiausi Antrojo pasaulinio karo sausumos ir oro mūšiai.[3]
Trečiojo reicho vadovybė, tikėdamasi „žaibiško karo“ strategijos sėkmės, parengė karo prieš Sovietų Sąjungą planą, vadinamąją „Direktyva Nr. 21. Planas „Barbarosa“. Karo prieš Sovietų Sąjungą tikslu laikyta sovietų valstybės sunaikinimas, jos resursų užvaldymas, fizinis dalies gyventojų sunaikinimas ir šalies dalies iki Uralo „germanizavimas“.[4] Sovietų Sąjungos gyventojams karas tapo kova už tėvynę.[5]
Karo prieš Sovietų Sąjungą metu Trečiasis reichas ir jo sąjungininkai Europoje patyrė didžiulius nuostolius: Vermachtas ir sąjungininkai prarado 80 proc. karinių dalių, buvo sunaikintos 607 divizijos[6], Sovietų Sąjunga išstūmė vokiečius iš savo teritorijos ir užėmė Vidurio ir Rytų Europos šalis.
Sovietų Sąjungos, o po jos iširimo Rusijos ir kai kurių kitų posovietinių valstybių istoriografijoje naudojamas terminas „Didysis Tėvynės karas“. Šis terminas pirmą kartą TSRS paminėtas jau pirmąją karo dieną, radijo diktoriaus Jurijaus Levitano kreipimesi. Vieni iš pirmųjų šio pavadinimo vartojimo atvejų apibūdinti TSRS–Vokietijos karui buvo laikraščio „Pravda“ straipsniai 1941 m. birželio 23 ir 24 d. Stalino radijo kreipimesi 1941 m. liepos 3 d. epitetai „didysis“ ir „tėvynės“ naudoti atskirai.
Pavadinimas „Didysis Tėvynės karas“ turėjo didinti gyventojų pasiryžimą kovoti su nacistine Vokietija ir jos sąjungininkėmis. Iki tol pavadinimas „Tėvynės karas“ naudotas vadinti 1812 m. karui tarp Napoleono Prancūzijos ir Rusijos imperijos, kai Napoleono kariuomenė įsiveržė į Rusijos imperiją. Terminą „Tėvynės karas“ karui su Trečiuoju reichu įvardyti pirmąkart paminėjo Josifas Stalinas savo 1941 m. liepos 3 d. kalboje. Jis panaudotas ir SSRS laikraštyje „Pravda“, kuriame buvo išspausdintas ilgas straipsnis, pavadintas „Didysis sovietinės liaudies Tėvynės karas“ (rus. Великая Отечественная война советского народа). Karo metu buvo įsteigtas dviejų laipsnių Tėvynės karo ordinas, kuriuo apdovanodavo kovos veiksmuose nusipelniusius kovotojus.