From Wikipedia, the free encyclopedia
Germanų kalbos – indoeuropiečių kalbų šeimos šaka, kilusi iš germanų prokalbės. Kaip gimtąja kalba germanų kalbomis šneka apie 500 mln. žmonių, daugiausia Šiaurės Amerikoje, Okeanijoje, Vakarų, Šiaurės ir Centrinėje Europoje.
Germanų | |
Paplitimas | Europa, Amerika, Pietų Afrika, Pietų ir Pietryčių Azija,Okeanija |
---|---|
Kalbų skaičius | 41 |
Kilmė | Indoeuropiečių prokalbė >Germanų prokalbė >>Germanų kalbos |
Geografinis paplitimas | |
![]() | |
Klasifikacija | vakarų germanų, rytų germanų, šiaurės germanų |
Priskaičiuojamos 53 germanų kalbos. Vakarų germanų kalbų šakai priklauso dvi didžiausios pagal kalbančiųjų skaičių kalbos: anglų kalba (gimtoji maždaug 360-400 mln. žmonių[1]) ir vokiečių kalba (gimtoji daugiau nei 100 mln. žmonių[2]).
Seniausiaisiais laikais germanų prokalbė glaudžiai sąveikavo su baltų prokalbe, iš kurios kilo baltų kalbos.[3]
Ribos tarp germanų kalbų grupių nėra ryškios, tarmės paprastai sudaro kalbos tęsinį (kontinuumą), t. y. dvi gretimos dviejų kalbų tarmės tarpusavyje artimesnės nei bendrinės tų tarmių kalbos.