From Wikipedia, the free encyclopedia
Evangelikai reformatai priklauso grupei krikščionių protestantų bažnyčių, istoriškai susijusių su Cvinglio ir J. Kalvino doktrinomis, tačiau organizuotų nepriklausomai viena nuo kitos. Yra trys šios protestantizmo krypties formos: reformatai, presbiterionai, kongregacionistai.
Pirmos Reformatų bažnyčios atsirado Europoje 16-ame amžiuje, paskui vystėsi kartu su protestantizmu. Vėliau paplito Prancūzijoje, Vengrijoje, Abiejų Tautų Respublikoje, Olandijoje, Čekijoje, Vokietijoje, Anglijoje, Airijoje, JAV. 1875 m. įkurta Pasaulinė reformatų bažnyčių sąjunga, kuri 1970 m. vienijo 70 šalių, 112 reformatų ir presbiterionų bažnyčių. Būstinė Ženevoje.
Lietuvoje atsirado XVI a. (vadinti reformatais). Prie pirmųjų, be kitų, priskiriama Deltuvos evangelikų reformatų bažnyčia.[1] Žymūs veikėjai buvo M. Radvila Juodasis, M. Radvila Rudasis, Simonas Budnas, Martynas Čechovicas, Jonas Licinijus, Samuelis Minvydas, Jokūbas Morkūnas, Merkelis Petkevičius, Stanislovas Sudrovskis, M. Vendrigovskis, Simonas Zacijus. Daug metų vyko evangelikų reformatų ir katalikų kova.
Evangelikų reformatų tikėjimo pagrindai išdėstyti J. Kalvino knygoje „Krikščionių tikėjimo pamokymas“ (1536 m.), svarbiausiu laikomas „Heidelbergo katekizmas“ (1563 m.) bei Antrasis šveicariškasis išpažinimas (1566 m.)
Evangelikų reformatų bendruomenėms vadovauja konsistorijos, sudarytos iš presbiterių, kurie renkami iš pasauliečių, ir pamokslininkų (vadinamų ministrais).[2]
Lietuvoje reformatų parapijos ir bažnyčios:
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.