Bioakustika
From Wikipedia, the free encyclopedia
Bioakustika (angl. bioacoustics; iš sen. gr. βίος 'gyvybė' + sen. gr. ἀκουστικός 'girdimasis, klausantis') – tarpdisciplininė biologijos sritis, tirianti organizmų generuojamus garsus, jų jutimą ir susijusius reiškinius.
Bioakustika apima neurofiziologinius ir anatominius garsų generavimo ir recepcijos pagrindus, organizmų akustinių sistemų evoliucinę raidą.
Bioakustikos tiriami reiškiniai:
- garso generavimas organizmuose,
- garso sklidimas audiniuose ir organizmuose,
- garso recepcija klausos sistemose,[1]
- garsas kaip informacijos nešiklis organizmams[2], informacijos kodavimas garsais[3],
- organizmų komunikavimas garsais,
- aktyvi ir pasyvi garsinė lokacija.
Povandeninėje akustikoje ir žuvininkystės tyrimuose terminas bioakustika apima ir tokius reiškinius, kaip povandeninių augalų ir gyvūnų įtaką garso sklidimui vandenyje (pvz., jų įtaką techninėje echolokacijoje, echolokacijos panaudojimas biomasės matavimui vandens ekosistemose).[4][5]
Bioakustikos srityje dirba inžinieriai akustikai, fiziologai, biofizikai, zoologai, psichologai, matematikai, inžinieriai ir kt. specialistai.[3].