From Wikipedia, the free encyclopedia
Manuel Carneira de Souza Bandeira Filho (Recife, 1886. április 19. – Rio de Janeiro, 1968. október 13.) brazil író, költő, újságíró.
Manuel Bandeira | |
![]() | |
Született | 1886. április 19.[1][2][3][4][5] Recife[6] |
Elhunyt | 1968. október 13. (82 évesen)[1][2][3][4][5] Rio de Janeiro |
Állampolgársága | brazil |
Foglalkozása | |
Iskolái |
|
Kitüntetései | Prêmio Jabuti |
Halál oka | gümőkór |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Manuel Bandeira témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Régi arisztokrata családba született a brazil császárság végnapjaiban, az akkoriban még erősen elmaradott Pernambucoban. Családja többször változtatta lakhelyét; Rióba, vissza Recifébe, majd megint Rióba költöztek. Bandeira 1903-ban São Pauloban kezdte meg építészeti tanulmányait, de egy évvel később tuberkulózissal fertőződött meg, és több évtizeden keresztül küzdött életéért. 1913-ban orvosai a svájci Clavadelbe (Davos mellett) küldték, ahol egy Varázshegy-szerű tüdőszanatóriumban megismert baráti kör, különösen a magyar Picker Károly és a francia Paul Éluard a költészet irányába terelte. Hatással voltak rá Charles Baudelaire és Stéphane Mallarmé munkái is.[7]
1914-ben visszatért Brazíliába. Első verseskötetét 1917-ben adta ki Cinza das Horas (Órák hamvai) címmel, amely viszonylag ismeretlen maradt, de később a brazil modernizmus előfutárát látták benne. 1919-ben követte a Carnaval, majd 1924-ben az O ritmo dissoluto, de csak negyedik kötete, a modernizmust és a francia libertinizmust ötvöző, a szimbolizmust maga mögött hagyó Libertinagem (1930) hozta meg az áttörést, melynek egyes versei helyet kaptak a modernizmus kánonjában.[7]
1940-ben a Brazil Szépirodalmi Akadémia tagjává választották.
Hatalmas műveltségű, nemcsak modernista hanem modern költő is volt, verseiben (melynek legtöbbjéhez egyébként a mindennapi életből, hírekből merített ihletet) számos utalás van a portugál katolikus kultúrára, történelemre, hagyományokra, spiritualitásra.[7]
Mikor Manuel Bandeira Rio de Janeiroba költözött, a bérház lakóközössége egy örökös parkolóhelyet adományozott neki az épület előtt, melyen egy zománcozott tábla hirdette: Poeta, vagyis A költő. Ez a kis mozzanat is érzékelteti, hogy Bandeirát mekkora megbecsülés övezte életében, sőt azt is, hogy a brazil kultúrában milyen előkelő helyet foglalnak el a költők. A Poeta nemcsak egy foglalkozást jelöl, hanem egy igen megtisztelő kifejezés (kb. mint magyarban a Mester), és minden olyan köztiszteletben álló személyre is alkalmazzák, akik nem foglalkoznak költészettel.[8] Bandeirának egyébként nem volt automobilja, és vezetni sem tudott.[8]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.