From Wikipedia, the free encyclopedia
A Bradley harcjármű-család, az USA hadseregének fő gyalogsági harcjárműve (IFV, infantry fighting vehicle), amely az M113 Galvin csapatszállítók leváltására készült a gépesített páncélos gyalogság (mechanised infantry) dandárjaiban. A dizájnt az United Defense vállalat fejlesztette ki ami ma már a BAE Systems Land & Armaments része. Az erős fegyverzetű járműcsalád két fő típusa az M2 IFV, ami egy rajt szállít és támogat, és az M3 CFV (felderítő páncélos), amely több lőszerrel rendelkezik, de csak két felderítőt szállít. Emellett a M270 MLRS rakétavető, az M4 mobil parancsnoki állás és az M6 Linebacker légvédelmi jármű emelhető ki. Az 1981 óta gyártott jármű változataiból összesen 6720 db készült, ebből 4641 M2 kivitelű.
M2 Bradley | |
![]() | |
M2A3 Bradley | |
Típus | Lövészpáncélos |
Fejlesztő ország | ![]() |
Gyártó | BAE Systems |
Általános tulajdonságok | |
Személyzet | 3 + 6 fő |
Hosszúság | 6,55 m |
Szélesség | 3,6 m |
Magasság | 2,98 m |
Tömeg | 27,6t (M2) |
Páncélzat és fegyverzet | |
Elsődleges fegyverzet | 25 mm-es M242 gépágyú, 2 TOW rakéta |
Másodlagos fegyverzet | 7,62 mm-es M240C géppuska |
Műszaki adatok | |
Motor | [ |
Hatótávolság | 483 km |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz M2 Bradley témájú médiaállományokat. |
A programot, bár a hadsereg hivatalos véleménye szerint sikeres, rengeteg bírálat érte, mivel a járművek ára változattól függően 3-5 millió dollár között mozog, ami egy átlagos általános harckocsi árának felel meg. Emellett éles kritika érte a jármű nem megfelelő páncélzatát, tűzveszélyességét, alultervezett mobilitását, drága üzemeltetését. A negatív vélemények az iraki háború tapasztalatival felerősödtek, ahol a nagyságrendileg olcsóbb M113 és az MRAP járművek hatásosabbnak bizonyultak.[1]
A NATO feltételezései szerint az Európában várható nagy intenzitású háborúk során olyan járműre lesz szükség, amely nem csak hordozza a lövészeket, mint a meglévő csapatszállítók, tűzerőt nyújt számukra. Az MBT-70 programmal párhuzamosan futó Mechanized Infantry Combat Vehicle (MICV-70) program során elvárás volt, hogy NBC veszély esetén a katonák a járműben maradhassanak és lőréseken át tüzelve, valamint belülről távvezérelt fegyverekkel támadva az ellenséges páncélelhárító erőket.[1] A korai elképzelések, egy az M113-ra és a Német Marder-re nagyon hasonlító, de üreges acél-alumínium páncélzatú és 20 mm-es gépágyúval felszerelt univerzális platformot képzeltek el, ami egy teljes (11 fő) raj mellett 2 fős személyzetet szállítana. Ennek megfelelően a jármű elejében van a hajtáslánc, mellette a vezető, mögötte volt a távvezérelt torony alatt a parancsnok. hátul pedig a raj és a lőszerkészlet kapott helyet.[1]
A program előrehaladtával kizárólag elméleti megközelítés alapján egyre komplexebb és nehezebb változatok alakultak ki, leginkább az orosz BMP hatására. A jármű idővel (1977) teljes méretű kétfős tornyot kapott, melyre 25 mm-es gépágyú és két TOW rakéta került. A nagy mennyiségű lőszer és a toronykoszorú azonban olyan sok helyet vett el, hogy immáron csak 6 fős csökkentett raj fért el igen szűkösen. Mivel megnövekedett az M2 mérete majdnem 10 tonnával lett nehezebb a korai elképzelésnél, emiatt igen rossz mobilitású lett.[1]
A dizájn felülvizsgálatára elindult értékelés eredménye, a Crizer-jelentés és Burton ezredes elemzése rendkívül kritikus volt a prototípusokkal szemben, azt a korábbi, bukott fejlesztések "menőcsónakjaként" értékelték. A jelentések alapján a jármű védettségére vonatkozó adatokat egyszerűen meghamisították. Az M2 csak az oldala egy részén rendelkezik üreges páncélzattal, de még ez sem nyújt valós védelmet az RPG-7 és a 14,5 mm-es orosz gépágyúk ellen (alapkövetelmény volt), többi részen pedig a védettség ennél is gyengébb.[1][2][3][4][5] Túl lassú ahhoz, hogy lépést tudjon tartani az M1 harckocsival. Úszóképessége nagyon kérdőjeles, mivel alig rendelkezik tartalék vízkiszorítással (néhány hullám elég az elsüllyedéséhez), ezért a gyakorlatban nem tekinthető kétéltű járműnek. Továbbá igen körülményes a légi szállításra, mert csak szétszerelt toronnyal, leeresztett rugózással fér be a C-15-be, ejtőernyős deszantoslásra alkalmatlan.[3]
Kiemeli a Crizer-jelentés, hogy a jármű gyúlékony, (a TOW-kilövő is páncélozatlan) a felhasznált alumínium minősége kifogásolható (repedések).[1] Fegyverzete nem igazodik a valós hadműveleti célokhoz, hiszen az M1 harckocsinak a gyakorlatban nincs szüksége a gépágyú és a TOW támogatására, miközben a harckocsikat kísérő gyalogság fedezéséhez sokkal inkább akna- és gránátvetők kellenének.[6][7] A kritikák hatására némileg áttervezték a járművet, csökkentve a tűzveszélyességet és némileg javítva az aknavédettséget. A többi problémára viszont csak teljesen új jármű szerkesztésével lehetett volna megoldást találni, de a program már így is meghaladta a 3 millió dolláros darabárat, ami akkor egy T-72B ára volt.[7][8] Az ellentmondásos fejlesztésről szóló jelentések alapján készült el a Hullagyártó harckocsi[9] című szatirikus film. A BFV program pikantériája, hogy az eredeti elvárásoknak megfelelő, olcsó, mégis jobban védett MICV-70 járművet végül exportra gyártották, AIFV néven számos országban áll hadrendben.[10][11][12][13]
Az öbölháború során problémaként jelentkezett a jármű lassúsága, nem megbízható úszóképessége. A háború második felében pedig az NBC rendszer hiánya volt égető (olajtüzek füstje). probléma a légkondicionálás hiánya mellett, azonban csak kevés jármű pusztult el, hiszen ritkán kerültek az összecsapások frontvonalába és a beásott iraki harckocsik ellen hatásos volt a TOW rakéta. A feltárt hiányosságokat az A1 változat és az ODS felújítási csomag részben kiküszöbölte.
A korábbi kritikákat az iraki háború és az afganisztáni hadjárat messzemenően alátámasztotta. Csak 2008-ig 150 jármű semmisült meg jelentős ember veszteséget okozva, mivel a jármű védettsége elégtelen, különösen RPG találat esetén minimális a személyzet túlélési esélye. Később fejlesztésekkel növelték a védettséget, ezzel azonban a mobilitás romlott tovább. Bebizonyosodott, hogy az MRAP járművek és a régi M113 APC-k effektívebbek, megbízhatóbbak a valós harcok során. A beásott gyalogság ellen a gépágyú és a TOW nem megfelelő fegyver, így az aknavetőkkel felszerelt Stryker járműveket előszeretettel alkalmazták inkább. A vizsgálatok eredményei a könnyű páncélzatú IFV-k egész koncepciójának létalapját megkérdőjelezték, ez alól az olyan a magas védettségű járművek lehetnek kivételek, mint a T-15 és Namer.[1][6][14][15][15]
Ukrajna 2023-ban mintegy 109 darab M2A2 ODS változatú Bradley harcjárművet kapott hadisegélyként az Egyesült Államoktól. 13.1.2024 1 M2A2ODS elpusztítot 1 orosz T-90M. [16]
AMPV – Armored Multi-Purpose Vehicle, torony nélküli jármű az M2A3 alvázára tervezve, az MRAP járművek tapasztalatait felhasználva (akna és IED védelem). A járművet számos Bradley és M113 változat váltótípusának szánják, az M2A3-nál erősebb páncélzattal, de az M113-hoz hasonlóan torony nélkül jelentősen csökkentve a költségeket. Csapatszállító, egészségügyi, aknavető-hordozó és parancsnoki változat készülne. Eddig néhány prototípus készült el.
Black Knight – Angol távvezérelt / autonóm szárazföldi harcjármű, amelyet a BAE fejleszt. Számos M2 alkatrészt felhasználtak a tervezés gyorsítására.
Korai gyártású M2:
Tömeg 27,6 tonna (később 34 tonnáig nőtt)
Hossza: 6,55 m
Szélesség: 3,6 m
Magasság: 2,98 m
Személyzet: 3 fő + 6 szállított katona (M2A2 és M2A3: 7 fő; M3: 2 fő; az M6 és M7 nem szállít gyalogosokat)
Fegyverzet: 25 mm-es M242 gépágyú (900 lőszer), 2 TOW rakéta (+5 tartalék), M240C géppuska (2200 lőszer).
Páncélzat: 25,4 mm 5083 alumínium, oldalakon üreges páncél (2x6 mm acél lemez), a jármű alja 7017-es alumínium, később oldalt és elöl ERA pótpáncél
Üzemeltetők: USA: 6230db, Szaúd-Arábia: 400db, Libanon: 8db (32-re van szerződés)[1][18] Izrael tesztelt egy sokkal tűzbiztosabb változatot, de hiányosságai miatt nem rendszeresítették azt, és inkább a Namer került kifejlesztésre.[3]
Járművek hasonló kialakítással és feladatkörrel: BMP–1, BMP–2, BMP–3, Marder, CV90, Puma, ZBD-4, BMD
Új generációs, erősen páncélozott IFV-k: Armata T–15, Namer
Hullagyártó harckocsi, film a jármű fejlesztéséről, port.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.