tó Bolívia és Peru határán From Wikipedia, the free encyclopedia
A Titicaca-tó (spanyolul: Lago Titicaca) víztérfogatát és területét tekintve Dél-Amerika legnagyobb tava és a világ legmagasabban fekvő hajózható tava, Bolívia és Peru határán.[1]
Titicaca-tó | |
![]() | |
A bolíviai Copacabana közelében | |
Ország(ok) | ![]() ![]() |
Vízgyűjtő terület | 58 000 km2 |
Elsődleges források |
|
Elsődleges lefolyások |
|
Hosszúság | 190 km |
Szélesség | 80 km |
Felszíni terület | 8372 km2 |
Átlagos mélység | 107 m |
Legnagyobb mélység | 281 m |
Víztérfogat | 893 km3 |
Part hossza | 1125 km |
Tszf. magasság | 3812 m |
Szigetek | 42+ |
Települések | Copacabana (Bolívia) Puno (Peru) |
Elhelyezkedése | |
![]() | |
![]() | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Titicaca-tó témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
A tó a világörökség javaslati listáján szerepel. Peru 2005-ben [2], Bolívia pedig 2003-ban jelölte. [3]
A tó az Andokban és az Altiplanón található, Peru és Bolívia határán. A nyugati rész Peru Puno nevű megyéjéhez tartozik, a keleti pedig Bolívia La Paz megyéjéhez.
8300 km2-es területével a Titicaca-tó Dél-Amerika legnagyobb sósvizű tava. (A részben sós Maracaibo-tó Venezuelában nagyobb (kb. 13 000 km2), de sokan ezt a tengerekhez sorolják, mivel összeköttetésben áll az óceánnal.) A tó átlagos mélysége 107 m, a legnagyobb mélysége 281 m. A Balatonnál tizenháromszor nagyobb, és közel 4 ezer méter magasan fekszik. A tó évi középhőmérséklete 10 °C körüli.
Több mint 25 folyó ömlik a tóba, és 41 sziget teszi változatosabbá, amelyek némelyike sűrűn lakott.
Mivel a tó délkeleti részét a Tiquina-szoros elválasztja a tó nagyobbik felétől, ezért a bolíviaiak is, a peruiak is eltérően nevezik a tó ezen két részét. Bolíviában a kisebb rész neve Lago Huinaymarca, a nagyobbé Lago Chucuito. Peruban ugyanezek a részek a Lago Pequeño, illetve Lago Grande névre hallgatnak.
2012-ben a tavat az év veszélyeztetett tavának választották amiatt, mert körülötte a folyamatos népességnövekedés a partvidék és a környező földek túlhasználatához vezet.[4] A háztartási szennyvíz mellett az élelmiszeripar és a faipar elhasznált vize is a tóba ömlik. A szennyeződés miatt békalencse borítja a perui oldal öblének nagy részét. Ez alá nem jut be a fény, a tó eliszaposodik és a tavi élőlények nem jutnak elegendő oxigénhez. A probléma megoldására két szennyvíztisztítót terveznek építeni.