From Wikipedia, the free encyclopedia
A caracciolóiak (latinul: Ordo Clericorum Regularium Minorium, olaszul: Chierici regolari minori) egy pápai jogú férfi vallási rend, amelynek a tagjai a C.R.M. mozaikszót adják nevükhöz.[1]
Caracciolóiak | |
![]() | |
Székhelye | Santi Angeli Custodi a Città Giardino |
A Caracciolóiak weboldala | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Caracciolóiak témájú médiaállományokat. |
A rend 1588-ban jött létre Nápolyban a tridenti zsinat utáni katolikus restauráció légkörében.[2] A genovai patrícius és hercegi családból származó Giovanni Agostino Adorno (1551–1591) alapította Fabrizio Caracciolo (1555–1615) apáttal, a marsicoveterei hercegek családjából és Francesco Caracciolóval (1563–1608), a San Buono hercegek ágából: mivel hármuk közül ez utóbbit emelték egyedül az oltárok tiszteletére, Caracciolo Szent Ferencet tekintik a főalapítónak, és tőle származik a rend népi megnevezése.[3]
A genovai nemesi családból származó, politikai pályafutását felhagyó Adorno úgy döntött, hogy a vallásos életnek szenteli magát, és Nápolyban telepedett le szellemi vezetője, a theatinus szerzetes, Basilio Pignatelli nyomán; a városban csatlakozott a fehérek társaság (Bianchi) testvériséghez, amely a halálra ítéltek megsegítésére törekszik. Pappá szentelve új vallásos testvériség létrehozását kezdte tervezni.[3]
Adorno Fabrizio (szintén a Bianchi társaság tagja) Francesco Caracciolo közreműködését kérte: hárman a nápolyi Camaldoli di San Salvatore remeteségébe vonultak vissza, ahol elkészítették a leendő gyülekezet reguláját, majd a két Caracciolo Rómában megszerezte V. Szixtusz pápa jóváhagyását (1588. július 1-jei Szent vallási bulla).[4]
A három alapító és első kilenc társuk kezdetben a Santa Maria della Misericordia templomban telepedett le, de 1591-ben megszerezték a Santa Maria Maggiore templomot, amelynek Fabrizio Caracciolo az apátja volt. XIV. Gergely pápa megerősítette a rendet, és kiterjesztette rájuk a theatinusoknak már biztosított kiváltságokat (1591. február 18-i bulla), és 1592-ben VIII. Kelemen pápa megengedte nekik, hogy tegyenek egy negyedik fogadalmat, miszerint nem törekszenek egyházi méltóságra.[5]
Caraccioliniék 1595-ben alapították első házukat Rómában, a lucinai San Lorenzo-templomban, ahol később az általános kúria is megalakult. Francesco Caracciolónak köszönhetően, aki Madridban, Valladolidban és Alcalá de Henaresben alapított házakat, a rend gyorsan terjedt Spanyolországban is. A 18. században misszionáriusként eljutottak Kínába.[6]
Francesco Caracciolót XIV. Kelemen pápa avatta boldoggá 1769-ben, VII. Piusz pápa pedig 1807. május 24-én avatta szentté.[7]
A caracciolinók a papi szolgálatnak[1] (lelki vezetés, küldetések, prédikáció) és az irgalmasság különféle cselekedeteinek (betegek, foglyok segítése) szentelik magukat: kötelesek naponta egy órás szentségimádást tartani. folyamatos körimádság) és rendkívüli vezeklésre.[8]
A caracciolinó közösségek jelen vannak Kongóban, Kenyában, a Fülöp-szigeteken, Németországban, Indiában, Olaszországban és az Amerikai Egyesült Államokban[9] a legfőbb moderátor, aki a generális prépost címet viseli, Rómában, a Santi Angeli Custodi-templomban székel.[1]
2005, december 31-én az intézetnek 15 háza volt és 86 szerzetes, ebből 44 pap.[1]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.