From Wikipedia, the free encyclopedia
Afrika kultúrája változatos és sokrétű, különböző népekkel és törzsekkel rendelkező országok keverékéből áll, amelyek mindegyikének megvan a maga egyedi jellemzője. Az afrikai kultúra megmutatkozik művészetében és kézművességében, folklórjában és vallásában, ruházatában, ételében, zenéjében és nyelvében. A kulturális sokszínűség nemcsak a kontinensen nyilvánul meg, hanem gyakran még egyetlen ország kultúrája is tele van etnikai sokszínűséggel. Minden országnak megvannak a maga törzsei, nyelvei és kulturális különbségei. Még az olyan kisebb afrikai országokban is, mint Uganda, több mint harminc törzse él eltérő kultúrával.[1] Az afrikai kultúra olyan régi, mint maga a faj; és magába foglalja a sziklarajzokat, az ókori Egyiptom művészetét vagy a Nok kultúrát, de sok más ősi civilizáció is felemelkedett, majd tovatűnt a kontinensen.
Az észak-afrikai államok, Egyiptom, Líbia, Tunézia, Algéria és Marokkó kulturálisan az arab világ részének tekintik magukat, vagy - mint Marokkóban - ragaszkodnak etnikai alapú kultúrájuk sokféleségéhez, berberek, arabok vagy afrikaiak között.
A múltban sok afrikai gyarmat és régió, amelyre az európai vagy keresztény kultúra hatott, visszaszorította a hagyományos kultúrát. Az országok függetlenségének elnyerésével és az afrikai nacionalizmus térnyerésével azonban kulturális fellendülés következett be. A legtöbb afrikai ország kormánya ma támogatja a hagyományos kultúrát, a nemzeti tánc- és zenei csoportok létrehozását, a múzeumok felépítését, valamint a helyi művészek képzését.
Afrikának gazdag hagyománya van a művészetek és a kézművesség terén. Fekete-Afrikában főleg a számos fafaragásban, a vallási maszkokban, a kézműves szobrászatban, festészetben, fazekasságban, a színes és tarka ruházatban, a ritmikus, lüktető zenében nyilvánul meg. A hagyományos famaszkok , amelyek ábrázolhatnak embert, állatot vagy legendás lényeket, az egyik legelterjedtebb művészeti forma Nyugat- és Közép-Afrikában. Fontos szerepet töltenek be a rituálékban vagy szertartásokban, különböző célokkal, mint például a jó termés biztosítása, a törzsi szükségletek kielégítése, a beavatási rituálékban vagy épp a temetési szertartásokban. Néhány maszk az elhunyt ősök szellemét képviseli.
A szobrászat művészete évezredekre nyúlik vissza, a legkorábbi szobrokat az ókori Egyiptomban találjuk.
Sok afrikai falvakban élő ember gazdálkodó. Szinte teljes egészében az általuk termesztett élelmiszerből élnek. A hagyományos ételeket a szabadtéri piacokon is értékesítik. Olyan észak-afrikai országokban, mint Marokkó és Algéria, a kuszkusz egy népszerű étel hússal és zöldséggel együtt. Fekete-Afrikában gyakori, hogy az emberek maniókát, kukoricát, főzőbanánt termesztenek és fogyasztanak.[1] A marhahús és a csirke kedvenc húsétel, de alkalmanként vadhúst is fogyasztanak, krokodil, majom, antilop vagy varacskosdisznó készítményt.
Mivel sok afrikai ország egykor az európai gyarmatok része volt, sokan tudnak angolul, franciául, portugálul vagy más nyelven beszélni. Észak-Afrikában főleg arabul beszélnek, míg Kelet-Afrikában a szuahéli a domináns közvetítő nyelv.
Afrikában a világ nyelveinek körülbelül egyharmadát beszélik,[2] valahol 1000 és 2000 nyelv között. Ezeknek a nyelveknek és nyelvjárásoknak nem ugyanolyan a jelentősége: némelyiket csak néhány száz vagy ezer ember, más nyelveket milliók beszélnek. A kontinens fő etnolingvisztikai megoszlása:
A fekete-afrikaiak túlnyomó többsége az egyik niger-kongói nyelvet beszéli, amelyek mindegyike közös eredetű. Ez lehet a közös "afrikai közösség" tényleges alapja. Mindenekelőtt az ide tartozó bantu nyelveknek hatalmas az elterjedési területe, amely Afrika szinte teljes déli felét magába foglalja.