najmanja upravno-prostorna jedinica u kršćanskim crkvama From Wikipedia, the free encyclopedia
Župa (grč. paroikia - stanovati blizu) ili župna zajednica, najmanja je upravna jedinica u kršćanskim crkvama. Tradicijski označava zajednicu vjernika koja živi na određenom području unutar biskupije. Svaka župa ima župnika kao vlastitoga upravitelja i vlastitu, mjesnu crkvu. Iako je župa najčešće određena područjem, ona može biti određena i obredom, narodnošću i jezikom. Više župa obuhvaćeno je u dekanat, a više dekanata predstavlja biskupiju - time je župa kao prostorna i područna jedinica ustrojstveno povezana s cijelom Crkvom.[1]
Uz župnika (župnog vikara) kao poglavara i pastira (prema Zakoniku kanonskoga prava[2]), kapelana i redovnika, osim klera, u župno je djelovanje uključen i laikat predstavništvom u župnim pastoralnim i ekonomskim vijećima, koje njeguje načela supsidijarnosti, solidarnosti i predstavničke demokracije, s obzirom na to da se članovi vijeća biraju na izborima unutar župne zajednice. U tomu je smislu zajedničko predstavništvo svećenstva i puka svojevrsno »ogledalo župne zajednice«.[3] Važnost vjerničkoga puka (laikata) očituje se i u njegovoj ulozi u prilagođavanju župnoga pastorala društvenim promjenama.[4]
Isus Krist kao utemeljitelj kršćanstva još za svoga zemaljskoga života uspostavlja ustrojstvo i različite zadaće među svojim učenicima, iz kojih će se nakon Njegova Uskrsnuća i Uzašašća, kao svojevrsna dopuna postojećih židovskih vjerskih službi (Mt 5, 17-19), iznjedriti crkvene službe i ustanove. Predajući svoje zemaljsko namjesništvo Petru Krist uspostavlja ustanovu papinstva ↓bilj1, dok je još na Posljednjoj večeri ustanovio svećenički red (instituciju posvećenoga života), službe euharistije i svete mise kao spomen-čina Njegova otkupiteljskog djela (muke, smrti i uskrsnuća). Iako su se prvotni kršćani okupljali u Hramu i sinagogama, vremenom dolazi do odvajanja od židovske tradicije i okupljanja po kućama na »lomljenju kruha«, što je početak institucionalizacije župe kao središta područnoga pastoralna djelovanja. Tako su još rane kršćanske zajednice pokazivale sve jedinstvene značajke Crkve u cjelini: njezinu mučeničku (martiria), bogoslužnu (leiturgia), poslužiteljsku (diakonia - đakonat) i društvenu sastavnicu (koinonia). Ipak, u tom se razdoblju još ne može govoriti o župi u današnjem smislu riječi, već kao o zajednicama što su prisno slavile bogoslužje.[5]
Papa Franjo u enciklici Evangelii gaudium (Radost evanđelja) za župu ističe:[6]
Na audijenciji 2. svibnja 2015. isti papa navodi:[6]
↑bilj1 Kao dopunitelj Zakona, Isus, predajući Petru-Stijeni »ključeve kraljevstva nebeskoga« (Mt 16) ne ustanovljuje samo sakrament i instituciju ispovijedi dajući Crkvi autoritet odrješenja grijeha (»što god odriješiš na zemlji, bit će odriješeno na nebesima«, Mt 16), već je isto samo po sebi nadopuna Izaijinih riječi: »Metnut ću mu na pleća ključ od kuće Davidove: kad otvori, nitko neće zatvoriti, kad zatvori, nitko neće otvoriti.« (Iz 22).
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.