From Wikipedia, the free encyclopedia
Seljačka buna, hrvatski dugometražni film iz 1975. godine[1] redatelja i scenarista Vatroslava Mimice, sa sudjelovanjem niza renomiranih glumaca.
Seljačka buna | |
---|---|
Redatelj | Vatroslav Mimica |
Producent | Jadran film Croatia film |
Scenarist | Vatroslav Mimica |
Glavne uloge | Srđan Mimica Marina Nemet Fabijan Šovagović Velimir Živojinović Pavle Vuisić Franjo Majetić Zdenka Heršak Đuro Utješanović Zvonimir Črnko Boris Festini Ivica Pajer Ljerka Boroša Adem Čejvan Stojan Aranđelović |
Glazba | Alfi Kabiljo |
Snimatelj | Branko Blažina |
Montaža | Vuksan Lukovac |
Scenografija | Veljko Despotović |
Kostimografija | Ferdinand Kulmer |
Godina izdanja | 1975. |
Trajanje | 163 min. |
Država | ![]() |
Jezik | hrvatski |
Žanr | povijesni film |
![]() |
Film se temelji na povijesnim činjenicama i istoimenom romanu Augusta Šenoe. Radnja se odvija početkom 1573. godine na prostorima Hrvatskog zagorja i u Zagrebu, u burnim vremenima 16. stoljeća, kada Hrvatskoj prijeti neposredna turska opasnost, kada kmetovi žive bijedno, postajući sve siromašniji, a pojedini feudalci se odnose prema njima krajnje bahato i nasilno. Nezadovoljstvo i otpor kmetova postaju sve veći, te kulminiraju oružanom bunom pod vodstvom Gubec-bega.
Nastao na bazi stvarnih događaja, čiji rasplet završava tragično, porazom kmetske vojske i pogubljenjem Gubec-bega, film na nekonvencionalan i osebujan način prikazuje njihov slijed, upotrebljavajući narativnu strukturu i nudeći bogatu fabulu s pomnom razradom scena i glavnih likova, te mnoštvo epizoda i detalja.
Kroz povijesnu osnovu u filmu se neprestano provlači inspirativan i uočljiv utjecaj kolosalnih „Balada Petrice Kerempuha“ Miroslava Krleže. Zapravo se kao fine crvene niti kroz cijelo vrijeme trajanja filma isprepliću elementi sočnog krležijanskog buntovskog kajkavskog izričaja, hieronymusboschovskih alegorijskih nadrealističnih scena i prizora, te brechtovskog dedramatizacijskog pristupa radnji. Tako je nastao jedan slojeviti ep, pun sugestivnog teksta, snažnih slika, maštovite ikonografije, ironije, metafora i trpkog humora, s glavnim junacima koji su u stvari prototipovi antijunaka, nenametnuti i nepretenciozni, neusiljeni i prirodni, nastali iz krajnje nužde, ali su svojom vizijom postali simboli otpora potlačenih.
Film je ovjenčan priznanjima na pulskom, canneskom i saopaulskom filmskom festivalu, te nizom odličnih recenzija. U Puli mu je 1976. godine pripala Velika brončana arena, a Zlatnim arenama su istodobno nagrađene izvrsne kamera Branka Blažine i glazba Alfija Kabilja.
Zbog političke konotacije, a i okruženja u kojem je film nastao, ali i kao rezultat ambicija njegova redatelja, uvjerenog marksista i komunista,[2] Seljačka buna je bila izložena različitim kritičkim pogledima, ali je neosporno ona umjetničko ostvarenje visoke vrijednosti, jedan od onih filmova koji spadaju u red najboljih djela u povijesti hrvatske kinematografije uopće.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.