From Wikipedia, the free encyclopedia
Konstancije II. (lat. Flavius Julius Constantius) (Sirmium, danas Srijemska Mitrovica, 7. kolovoza 317. – Mopsucrenae, Kilikija, 3. studenog 361.), rimski car na Istoku od 337. godine, a samovladar cijelog Rimskog Carstva od 353. godine do svoje smrti. Bio je sin cara Konstantina I. Velikog (306. – 337.) iz Konstantinove dinastije.
Konstancije II. Flavius Iulius Constantius | |
---|---|
![]() | |
Konstancije II. | |
rimski car | |
Vladavina | 337. – 361. |
Prethodnik | Konstantin I. Veliki |
Nasljednik | Julijan Apostat |
Supruge | nepoznata Eusebija Faustina |
Djeca | Flavija Maksima Konstancija |
Dinastija | Konstantinova dinastija |
Rođenje | 7. kolovoza 317. |
Smrt | 3. studenog 361., Kilikija |
Vjera | kršćanstvo |
Rodio se u Panoniji kao treći sin Konstantina Velikog. Od 324. godine imenovan je cezarom, a od 337. godine postao je suvladar sa svojom braćom Konstantinom II. i Konstansom te je upravljao istočnim provincijama Carstva. Nakon njihove smrti i poraza uzurpatora Magancija, postao je 353. godine samovladar čitavog Carstva.[1]
Bezuspješno je ratovao protiv Perzijanaca. Godine 360., u tijeku rimsko-perzijskog rata, izbio je ustanak Konstancijevog rođaka i cezara Julijana Apostate pa je Konstancije bio prisiljen sklopiti mir s perzijskim kraljem Šapurom i krenuti na Zapad kako bi se obračunao s protivnikom, ali putem je umro.[2]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.